УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/16970/17
Провадження № 22-ц/4820/641/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 червня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
       секретар        судового засідання        Шевчук Ю.Г.,
       з участю        позивачки         ОСОБА_1 ,
               представника відповідача         ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства – ринок «Ранковий» про стягнення заробітної плати за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2018 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим у подальшому позовом до Міського комунального підприємства-ринок «Ранковий» (далі – МКП-ринок «Ранковий») про визнання незаконними та скасування наказів про переміщення і притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.
ОСОБА_1 зазначила, що з 6 жовтня 2016 року вона працювала на посаді начальника дільниці по утриманню ринку і автостоянок по вулиці Геологів МКП-ринок «Ранковий».
Наказом №60-к від 19 серпня 2017 року позивачку переміщено на посаду начальника дільниці на сектора ринку по АДРЕСА_1 у зв`язку з виробничою необхідністю. Це переміщення є невмотивованим, не відповідає інтересами виробництва, виходить за рамки трудового договору та здійснене на неіснуючу посаду, тому позивачка не погодилася з ним і продовжила виконувати свої посадові обов`язки.
Наказом №62-к від 23 серпня 2017 року їй оголошено догану за невиконання наказу №60-к від 19 серпня 2017 року з позбавленням премії з серпня 2017 року та на період дії дисциплінарного стягнення. Позивачка не порушувала трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку, а невиконання незаконного наказу про переміщення не є підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності, тому цей наказ відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню.
МКП-ринок «Ранковий» не допускає позивачку до робочого місця та не виплачує їй заробітну плату, внаслідок чого вона зазнала душевних страждань.
За таких обставин ОСОБА_1 просила суд:
визнати незаконним і скасувати наказ №60-к від 19 серпня 2017 року про переміщення;
визнати незаконним і скасувати наказ №62-к від 23 серпня 2017 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності;
поновити її на посаді начальника дільниці по утриманню ринку і автостоянок по вулиці Геологів МКП-ринок «Ранковий»;
стягнути з МКП-ринок «Ранковий» на свою користь заробітну плату за період з жовтня 2017 року по день ухвалення судом рішення у справі;
стягнути з МКП-ринок «Ранковий» на свою користь 7 000 грн моральної шкоди.

Судові рішення щодо заявлених вимог

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 12 червня 2018 року, позов задоволено частково.
Визнано незаконним і скасовано наказ МКП-ринок «Ранковий» №60-к від 19 серпня 2017 року про переміщення ОСОБА_1 .
Визнано незаконним і скасовано наказ МКП-ринок «Ранковий» №62-к від 23 серпня 2017 року про оголошення ОСОБА_1 догани.
Стягнуто з МКП-ринок «Ранковий» на користь ОСОБА_1 500 грн моральної шкоди.
В решті позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 22 січня 2020 року постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 12 червня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до МКП-ринок «Ранковий» про стягнення заробітної плати скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 12 червня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до МКП-ринок «Ранковий» про поновлення на роботі залишено без змін.
Відмовляючи в позові ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати, суд першої інстанції виходив з того, що в цій частині позов є необґрунтованим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що невиплата позивачці заробітної плати за час незаконного переміщення призвело до порушення її трудових прав, а суд не з`ясував усіх обставин справи та незаконно відмовив у цій частині позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

МКП-ринок «Ранковий» не подало відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.
Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги і заперечення сторін, не застосував закон (статті 21, 115 КЗпП України, статті 2, 21, 24 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» (далі – Закон №108/95-ВР)), і не дотримався приписів статті 81 ЦПК України.
У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду про відмову у стягненні заробітної плати підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині вимог нового судового рішення.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Наказом №59-вк від 6 жовтня 2016 року ОСОБА_1 прийнято на роботу в МКП-ринок «Ранковий» на посаду начальника дільниці по утриманню ринку і автостоянок на ринок і автостоянки по АДРЕСА_2 на період перебування ринку і автостоянок у відомстві підприємства.
19 серпня 2017 року наказом №59-к у зв`язку з виробничою необхідністю переведено ОСОБА_1 начальником дільниці на сектора ринку по АДРЕСА_1 переїзд з 19 серпня 2017 року.
Наказом №60-к від 19 серпня 2017 року наказ №59-к визнано недійсним і прийнято рішення про переміщення ОСОБА_1 начальником дільниці на вказані сектори ринку у зв`язку з виробничою необхідністю.
Наказом №62-к від 23 серпня 2017 року ОСОБА_1 оголошено догану за невиконання наказу №60-к, позбавлено премії з серпня 2017 року та на період дії дисциплінарного стягнення.
З 25 серпня до 2 вересня, з 9 до 14 жовтня, з 17 до 27 жовтня, з 2 до 11 листопада 2017 року ОСОБА_1 перебувала на амбулаторному лікуванні, внаслідок чого їй були видані листки непрацездатності.
З 7 вересня до 3 жовтня 2017 року ОСОБА_1 перебувала у відпустці.
Починаючи з 16 березня 2018 року МКП-ринок «Ранковий» продовжило нараховувати ОСОБА_1 заробітну плату.

Застосовані норми права

Частиною 1 статті 43 Конституції встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Відповідно до ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
За змістом ч. 1 ст. 21 КЗпП України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
В силу ч. 1 ст. 21 Закону №108/95-ВР працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Як передбачено ч. 1 ст. 94 КЗпП України та ч. 1 ст. 1 Закону №108/95-ВР, заробітна плата – це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Статтею 2 Закону №108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, яка складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, інших заохочувальних і компенсаційних виплат.
За цією нормою основна заробітна плата – це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата – це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
До інших заохочувальних і компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону №108/95-ВР форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності – з іншим уповноваженим на представництво органом.
Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.
Із положень ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону №108/95-ВР слідує, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів – представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що заробітна плата – це винагорода, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу згідно трудового договору.
За своєю структурою заробітна плата на підприємствах, в установах, організаціях складається з основних виплат, які встановлюються у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників або посадових окладів для службовців, додаткових виплат, обумовлених певними умовами праці, а також із заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких, зокрема, належать премії за спеціальними системами та положеннями.
При вирішенні питання про виплату премій необхідно виходити з діючих на підприємстві нормативних актів, якими визначено умови та порядок цих виплат. Працівники можуть бути позбавлені виплати премії (або розмір премії може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.
Зазначене у ст. 81 ЦПК України правило, за яким кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, діє, якщо законом не передбачено перерозподіл обов`язків доказування.
При вирішенні трудових спорів тягар доведення правомірності вчинення роботодавцем дій або бездіяльності відносно працівника (позивача), якщо такі дії або бездіяльність мають бути вчинені ним відповідно до закону, покладається повною мірою на роботодавця.
Отже, саме відповідач повинен довести законність невиплати працівникові заробітної плати.
ОСОБА_1 обґрунтувала свій позов про стягнення заробітної плати тим, що після незаконного переміщення на неіснуючу посаду вона виходила на роботу та виконувала свої посадові обов`язки за виключенням часу перебування у відпустці та на лікарняному.
Із доповідної записки та письмових пояснень заступника директора підприємства ОСОБА_3 і майстра Щербюк ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 31-33), а також із доповідних записок та письмових пояснень самої ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 114- 116) вбачається, що 4, 5 і 7 жовтня 2017 року ОСОБА_1 перебувала на території підприємства.
Про перебування ОСОБА_1 на ринку 31 жовтня 2017 року вказують ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях працівникам поліції (т. 1 а.с. 119-121).
Доповідні записки та заява, з якими ОСОБА_1 зверталася до адміністрації МКП-ринок «Ранковий» (т. 1 а.с. 123-124, 127), свідчать про те, що 30, 31 жовтня та 21 листопада 2017 року позивачка вирішувала виробничі питання за місцем роботи.
Згідно заяви ОСОБА_1 від 21 листопада 2017 року, адресованої виконуючому обов`язки директора підприємства Халавчуку О.В. (т. 1 а.с. 126), позивачка вимагала від останнього надати їй доступ до службового кабінету.
Названі письмові докази підтверджують факт перебування ОСОБА_1 на робочому місці та виконання нею своїх посадових обов`язків.
У свою чергу, МКП-ринок «Ранковий» не надало достатніх доказів про те, що з жовтня 2017 року ОСОБА_1 не виходила на роботу.
Табелі обліку робочого часу (т. 1 а.с. 75-80, 144, 145; т. 2 а.с. 76-82) є сумнівними за своїм змістом і не підтверджують об`єктивно цей факт.
МКП-ринок «Ранковий» не довело законність невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з жовтня 2017 до 15 березня 2018 року, внаслідок чого з відповідача на користь останньої підлягає стягненню відповідна заборгованість.
Враховуючи, що ОСОБА_1 був установлений 6-денний 40-годинний робочий тиждень з вихідним днем у неділю, а також час її перебування у відпустці та на лікарняному, МКП-ринок «Ранковий» не оплатило роботу ОСОБА_1 :
- за жовтень 2017 року (8 робочих днів – 4-7, 16, 28, 30, 31);
- за листопад 2017 року (17 робочих днів – 1, 13-18, 20-25, 27-30);
- за грудень 2017 року (повний місяць);
- за січень 2018 року (повний місяць);
- за лютий 2018 року (повний місяць);
- за березень 2018 року (12 робочих днів – 1-3, 5-7, 9, 10, 12-15).
За своєю структурою заробітна плата ОСОБА_1 складається з посадового окладу та премії.
Протягом 2017-2018 років розмір посадового окладу ОСОБА_1 становив: з 1 червня 2017 року – 4 429 грн, з 1 грудня 2017 року – 4 634 грн.
Умови та порядок преміювання працівників МКП-ринок «Ранковий» встановлені Положенням про преміювання працівників підприємства по результатах господарської діяльності від 9 березня 2017 року (далі – Положення про преміювання).
Пунктом 1.2 Положення про преміювання визначено, що преміювання працівників підприємства здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати праці за підсумками роботи за місяць.
За змістом п. 2 Положення про преміювання для визначення розміру премій враховується: виконання заходів та завдань, передбачених виробничими планами; виробнича дисципліна; трудова дисципліна.
Преміювання працівників підприємства здійснюється за результатами роботи щомісячно в розмірі 100% посадового окладу включно. Розмір премії визначається наявністю коштів на підприємстві та особистого трудового внеску працівників у загальні результати роботи (п. 3.2 Положення про преміювання).
Згідно з п. 3.3 Положення про преміювання індивідуальний розмір премій співробітникам за виконання показників, зазначених у п. 2 цього Положення, встановлюється до 100 відсотків до посадового окладу і визначається, зокрема, апарату управління за поданням заступника керівника підприємства.
Як передбачено п. 3.8 Положення про преміювання, працівники підприємства можуть бути позбавлені премії частково або повністю у випадках: несвоєчасного і неякісного виконання покладених на них виробничих завдань і функцій; притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, зокрема за прогул, систематичне запізнення на роботу (видається наказ на підставі раніше виданого наказу директора підприємства про застосування заходів дисциплінарного стягнення у місяці, за який здійснюється преміювання); порушення правил охорони праці, техніки безпеки, протипожежної безпеки (видається наказ на підставі доповідної записки інженера з охорони праці).
Із п. 5.1 Положення про преміювання слідує, що преміювання працівників здійснюється на підставі наказу директора підприємства за фактично відпрацьований час у звітному періоді.
Наказом директора МКП-ринок «Ранковий» від 30 березня 2018 року №18-ОД ОСОБА_1 надано премію за березень 2018 року у розмірі 10% посадового окладу. За інший період, а саме за жовтень 2017 року – лютий 2018 року, позивачці не надавалася премія.
Матеріали справи не містять достатніх і достовірних даних про те, що відповідно до особистого вкладу ОСОБА_1 у загальні результати праці за підсумками роботи, враховуючи виконання нею заходів та завдань, передбачених виробничими планами, дотримання нею виробничої та трудової дисципліни, позивачка набула право на премію у період з жовтня 2017 року до лютого 2018 року. До того ж, заступник директора підприємства не вносив подання, а директор підприємства не видавав накази на преміювання ОСОБА_1 . Позивачка не оспорює щомісячні накази про преміювання працівників підприємства (т. 2 а.с. 119-123), згідно яких її не було внесено до переліку премійованих працівників.
За таких обставин підстави для стягнення з МКП-ринок «Ранковий» на користь ОСОБА_1 премії у період з жовтня 2017 року до лютого 2018 року відсутні. Наразі, з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути премію у розмірі 10% посадового окладу за березень 2018 року.
З огляду на викладене, за період з жовтня 2017 року до 15 березня 2018 року заробітна плата ОСОБА_1 склала:
- за жовтень 2017 року – 1 417 грн 28 коп. (4429х8:25);
- за листопад 2017 року – 2 895 грн 88 коп. (4429х17:26);
- за грудень 2017 року – 4 634 грн;
- за січень 2018 року – 4 634 грн;
- за лютий 2018 року – 4 634 грн;
- за березень 2018 року – 2 352 грн 65 коп. ((4634х12:26)+(4634х12:26х10%)), а всього – 20 567 грн 81 коп.
Посилання ОСОБА_1 на те, що за указаний період їй має бути виплачена премія у розмірі 100% посадового окладу, не ґрунтуються на фактичних обставнах справи та нормах чинного законодавства.

3.        Висновки суду апеляційної інстанції

Не врахувавши вказаних обставин і норм чинного законодавства, суд першої інстанції помилково виходив з того, що позов ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати є необґрунтованим у цілому, тому ухвалене ним рішення в цій частині вимог не може залишатися в силі.
Отже, з МКП-ринок «Ранковий» на користь ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість із заробітної плати у розмірі 20 567 грн 81 коп.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових втрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення заробітної плати.
ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на свою користь заробітну плату та 100% премії за період переміщення її на неіснуючу посаду. Розмір цієї заборгованості мав би становити 38 782 грн 97 коп. ((1417,28х2)+(2895,88х2)+(4634х2х3)+2138,77+213,88).
В цій частині позов ОСОБА_1 задоволено на 53,03% (20567,81х100:38782,97), тому з МКП-ринок «Ранковий» на користь держави слід присудити судовий збір за подання позову у розмірі 339 грн 39 коп. (1600х0,4х53,03%).

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2018 року про відмову у стягненні заробітної плати скасувати та ухвалити в цій частині вимог нове рішення, розподіл судових витрат між сторонами змінити.
Стягнути з Міського комунального підприємства – ринок «Ранковий» (місцезнаходження – 29013, місто Хмельницький, провулок Гвардійський, 21; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 32600835) на користь ОСОБА_1 (місце проживання – АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) 20 567 гривень 81 копійку заробітної плати (сума визначена без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів).
Стягнути з Міського комунального підприємства – ринок «Ранковий» (місцезнаходження – 29013, місто Хмельницький, провулок Гвардійський, 21; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 32600835) на користь держави (отримувач: Управління Казначейства у місті Хмельницькому/місто Хмельницький (22030101), код отримувача (ЄДРПОУ) 38045529, р/р UA938999980313171206080022002, Казначейство України (ЕАП), МФО 899998; призначення платежу: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)) 339 гривень 39 копійок судового збору.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 червня 2020 року.

Судді:                                                        О.І. Ярмолюк

                                                                       Л.М. Грох

                                                                       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Логінова С.М.                
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 54