Головуючий суду 1 інстанції - Кордюкова Ж.І.   
Доповідач -Луганська В.М. 

Справа № 428/16009/18
Провадження № 22-ц/810/21/20

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року                                                  м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Луганської В.М.
суддів: Авалян Н.М., Коновалової В.А.
за участю секретаря: Перишкіна Т.М.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – Публічне акціонерне товариство «Український комунальний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укркомунбанк»
треті особи - приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Єпіфанцева Наталія Вікторівна, Перша Сєвєродонецька державна нотаріальна контора
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку 
цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укркомунбанк»
на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 листопада 2019 року, ухвалене судом у складі судді Кордюкової Ж.І.
за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» про визнання іпотеки припиненою та скасування заборони відчуження нерухомого майна, треті особи - приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцева Наталія Вікторівна, Перша Сєвєродонецька державна нотаріальна контора,

в с т а н о в и в:
У грудні 2018 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказала, що 17 березня 2004 року між Акціонерним банком «Український комунальний банк» та ОСОБА_3 (у зв`язку з укладенням шлюбу прізвище змінено на ОСОБА_4 ) укладено кредитний договір № 1679/04, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 33000,00 грн. зі сплатою 16 % річних з кінцевим строком повернення до 17 березня 2008 року.
В якості забезпечення зобов`язань позичальника за кредитним договором 19 березня 2004 року між банком та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, за умовами якого було передано в іпотеку банку належну позивачу на праві власності двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний іпотечний договір було посвідчено приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Єпіфанцевою Н.В. за № 1140 та одночасно з посвідченням договору було накладено заборону відчуження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстровано в реєстрі за № 1141 за реєстром заборон 20.
У жовтні 2005 року заборгованість за кредитним договором була погашена у повному обсязі, що підтверджується довідкою № 3348 від 04 жовтня 2005 року, виданою Сєвєродонецьким філіалом АБ «Український комунальний банк».
У листопаді 2018 року відповідачу стало відомо з інформації, розміщеної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є запис про обтяження за реєстраційним № 2669730 щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована 07 грудня 2005 року Першою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою.
Підтвердження відсутності заборгованості є відповідь, надана Національним Банком України від 04 грудня 2018 року № 20-0010/64511, якою проінформовано позивача про відсутність заборгованості перед банками України.
У зв`язку з викладеним позивач просив суд визнати іпотеку, предметом якої є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка виникла на підставі іпотечного договору від 19 березня 2004 року, укладеного між ОСОБА_3 та Акціонерним банком «Укркомунбанк», посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Єпіфанцевою Н.В. і зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №1140, припиненою; виключити з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 07 грудня 2005 року, внесений Першою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за №2669730 (реєстраційний номер обтяження 2669730), про заборону відчуження об`єкта нерухомого майна (архівний запис), а саме двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .  

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано іпотеку, предметом якої є квартира що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка виникла на підставі іпотечного договору від 19.03.2004 року, укладеного між ОСОБА_3 та Акціонерним банком «Укркомунбанк», посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Єпіфанцевою Н.В. і зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №1140 припиненою. Стягнуто з ПАТ «Укркомунбанк» на користь позивача судові витрати у сумі 704, 80 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним вище рішенням ПАТ «Український комунальний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укркомунбанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Скаржник посилається на те, довідка, яка надана позивачем про відсутність заборгованості за кредитним договором є недопустимим доказом та не може свідчити про відсутність у позивача зобов`язань перед банком. Обставина повного припинення зобов`язань за кредитним договором має бути доведена в розрізі кожного зобов`язання позичальника, у тому числі: щодо основної суми кредиту, процентів за користування кредитними коштами та іншими обов`язковими платежами, передбаченими укладеними між сторонами кредитним договором та додатковими угодами до нього. Позивач, звертаючись із подібного роду позовними вимогами, має надати суду, зокрема, розрахунок своїх зобов`язань, аби суд міг встановити хронологію видачі і погашення кожного виду зобов`язань. Будь-яких документів на підтвердження виконання позивачем зобов`язань, проведених належним чином, матеріали справи не містять.
Матеріали справи не містять копій первинних документів, які б підтверджували факт сплати позивачем заборгованості за кредитним договором (квитанцій, платіжних доручень, виписок по рахунку, тощо).
Згідно з ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Вирішуючи питання щодо визнання іпотеки припиненою, суд першої інстанції безпідставно визнав припиненим основне зобов`язання позивача. 
При цьому, за умов відсутності в позовній заяві ОСОБА_1 позовної вимоги про визнання припиненим основного зобов`язання, кредитного договору, суд, дійшов висновку про припинення основного зобов`язання. 
Визнання судом першої інстанції припиненою іпотеки судом, за відсутності доказів сплати кредиту, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, суперечить ч. 4 ст. 3 та ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку».

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала, вважає, що відсутні підстави для її задоволення.

В судове засідання представник ПАТ «Український комунальний банк» не з`явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином.

В судове засідання приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Єпіфанцева Наталія Вікторівна, не з`явилася, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином.

В судове засідання представник Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи положення ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим розгляд справи провести без участі учасників справи, оскільки вони повідомлені про місце та час судового засідання належним чином.

Заслухавши доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частини вимог судове рішення не оскаржується.
Згідно апеляційної скарги позивачем рішення суду оскаржується в частині визнання іпотеки, предметом якої є квартира що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка виникла на підставі іпотечного договору від 19.03.2004 року, укладеного між ОСОБА_3 та Акціонерним банком «Укркомунбанк», посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Єпіфанцевою Н.В. і зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №1140 припиненою та стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні вимоги виключення з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 07 грудня 2005 року, внесений Першою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за №2669730 (реєстраційний номер обтяження 2669730), про заборону відчуження об`єкта нерухомого майна (архівний запис), а саме двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .  не оскаржується учасниками справи, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в частині задоволених вимог позивача щодо визнання іпотеки припиненої.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ) суд виходив з того, що судом були встановлені наступні обставини: 17 березня 2004 року між АБ «Укркомунбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 1679/04, за умовами якого позичальник отримала кредит в сумі 33000 грн. для придбання квартири під заставу нерухомого майна на строк з квітня 2004 року по  березень 2008 року зі сплатою щомісячних платежів на погашення кредиту в сумі 687,50 грн.
17 березня 2004 року ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу придбала квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . 18 березня 2004 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на вказану квартиру.
19 березня 2004 року між АБ «Укркомунбанк» та ОСОБА_3 з метою забезпечення вимог банку, що випливають з кредитного договору від 17.03.2004 року №1679/04, був укладений іпотечний договір. За умовами якого банк отримав право у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором від 17.03.2004 року №1679/04 у випадку неповернення по 17.03.2008 року кредиту в сумі 33000 грн. та сплати відсотків отримати задоволення вимог за рахунок майна - квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Умовами іпотечного договору від 19 березня 2004 року (п.7.2.), укладеного банком з ОСОБА_3 , встановлено, що право застави та цей договір припиняють чинність у разі припинення основного зобов`язання, забезпеченого цією іпотекою.
На підтвердження виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором суду було надано оригінал довідки Сєвєроднецької філії АБ «Укркомунбанку» від 04.10.2005 року № 3348, згідно якої ОСОБА_3 по кредитному договору від 17 березня 2004 року № 1679/04 станом на 04.10.2005 року заборгованість погасила в повному обсязі, розрахунки за договором завершені, банк претензій не має.
На підтвердження виконання своїх зобов`язань за кредитним договором позивачем надано копію листа НБУ від 04.12.2018 року №20-0010/64511, згідно з яким у Кредитному реєстрі НБУ відсутня інформація щодо кредитної заборгованості ОСОБА_1 перед банками України.
Встановивши вказані обставини, суд дійшов висновку, що оскільки основне зобов`язання припинилось внаслідок його належного виконання боржником, то зобов`язання за іпотечним договором, укладеним 19.03.2004 року між АБ «Укркомунбанк» та ОСОБА_3 , також припинилося.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.
При зарахуванні грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою.
Разом з тим, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку», частини першої статті 572 ЦК України та частини першої статті 575 іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.
Таким чином, іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконанням.
При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості, припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання.
Судом встановлено, що згідно довідки Сєвєроднецької філії АБ «Укркомунбанку» від 04.10.2005 року №3348 (оригінал якої досліджувався судом першої інстанції) ОСОБА_3 по кредитному договору №1679/04 від 17 березня 2004 року станом на 04 жовтня 2005 року заборгованість погасила в повному обсязі, розрахунки за договором завершені, банк претензій не має.
Згідно листа НБУ від 04.12.2018 року №20-0010/64511 у Кредитному реєстрі НБУ відсутня інформація щодо кредитної заборгованості ОСОБА_1 перед банками України.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б спростовували вказану довідку та не надано докази наявності у позичальника заборгованості за кредитним договором   №1679/04 від 17.03.2004 року. Тому доводи скаржника в цій частині не заслуговують на увагу.
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України).
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). 
Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).
За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання .
Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, у постанові Верховного Суду справа № 352/1978/17.
Судом встановлено факт припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з його повним і належним виконанням позичальником, заборгованість перед банком за кредитним договором відсутня.
Тому з огляду на те, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, колегія суддів вважає цілком обґрунтованими доводи позивача про задоволення вимог про визнання іпотеки припиненою і висновок суду першої інстанції в цій частині відповідає вимогам закону і встановленим по справ обставинам.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно визнав припиненим основне зобов`язання позивача за відсутності у позовній заяві позивача вимог про визнання припиненим основного зобов`язання, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Захист цивільних прав – це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України.
Звертаючись до суду з позовом про визнання іпотеки припиненою позивач посилалася на ст.599 ЦК України, у зв`язку з належним виконанням основного зобов`язання. З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки доказів у справі та не впливають на законність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з дотриманням принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без змін, то судові витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст.259,367,374,376 ,382,384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укркомунбанк»залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 листопада 2019 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 06 березня 2020 року.

Головуючий 

Судді: