П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  824/1453/19-а 
                                                           Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Лелюк Олександр Петрович  
                                                           Суддя-доповідач -  Моніч Б.С.   
21 травня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Моніча Б.С. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області та ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У листопаді 2019 року до суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про стягнення заборгованості, у якому просила:
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на її користь заборгованість по відшкодуванню витрат на відрядження до міста Львова у розмірі 1889,56 гривень.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість по відшкодуванню витрат на відрядження до м. Львова в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Як встановлено із матеріалів справи, з 12 березня 2012 року ОСОБА_1 працює в правоохоронних органах МВС України та проходить службу в поліції на посаді старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Чернівецькій області, перебуває у званні капітана поліції.
Згідно наказу Національної поліції України від 07 грудня 2018 року №1135 "Про організацію підвищення кваліфікації та спеціалізацію поліцейських у 2019 році" затверджено план-графік направлення поліцейських на підвищення кваліфікації та спеціалізації у 2019 році.
Наказом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 10 травня 2019 року №305 "Про відрядження" відряджено в м. Львів з 13 травня 2019 року по 27 травня 2019 року терміном на 15 діб, серед інших працівників, старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_1 .
На підставі вказаного наказу позивачу видано талон посвідчення про відрядження №1386 в м. Львів на 15 днів з 13 травня 2019 року по 27 травня 2019 року.
Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 30 липня 2019 року №488 "Про внесення змін до наказу №305 від 10 травня 2019 року", пункт 1 наказу ГУНП в Чернівецькій області №305 від 10 травня 2019 року викладено у наступній редакції: відрядити у м. Львів з 12 травня 2019 року по 26 травня 2019 року терміном на 15 діб серед інших працівників, старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_1 .
Водночас, наказом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 14 січня 2020 року №17 "Про скасування наказу" визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 30 липня 2019 року №488 "Про внесення змін до наказу №305 від 10 травня 2019 року".
При цьому, 12 травня 2019 року о 06 год. 04 хв. позивач виїхала з м. Чернівці до м. Львова і в той же день прибула до м. Львів о 09 год. 51 хв., що підтверджується проїзним документом серії АЛ №337840 від 12 травня 2019 року. Вартість квитка становила 139 грн. 56 коп.
Згідно посадочного документа №000В3FAE-2FAC-B3A6-0001 від 19 травня 2019 року позивач 25 травня 2019 року о 18 год. 09 хв. виїхала з м. Львова та 25 травня 2019 року о 22 год. 20 хв. прибула в м. Чернівці. Вартість проїзду становила 128 грн. 87 коп.
В період перебування у м. Львові позивач винаймала кімнату для проживання у ФОП ОСОБА_2 з 12 травня 2019 року по 25 травня 2019 року, за яку сплачено 7150,00 грн. (з розрахунку 550 грн. за добу), що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №194 від 12 травня 2019 року та рахунком №194 від 12 травня 2019 року.
Отже, у зв`язку з відрядженням у м. Львів позивачем було сплачено 7418,43 грн. (139,56 грн + 128, 87 грн (за квитки) + 7150,00 грн. (за найм житла)).
Після повернення з відрядження позивач надала відповідачу указані вище документи з метою компенсації понесених нею витрат.
31 травня 2019 року на картковий рахунок позивача були зараховані кошти в сумі 6308,87 гривень в якості відшкодування понесених витрат на відрядження.
На рапорт позивача щодо виплати понесених нею витрат за відрядження листом від 21 червня 2019 року Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області повідомило, що період службового відрядження, за який здійснено розрахунок та виплату у розмірі 6308,87 грн., становить з 13 травня 2019 року по 25 травня 2019 року:
1. Добові 780 грн. (13 діб * 60 грн.);
2. Проживання 5400 грн. (12 діб * 450 грн., з 12 год. 00 хв. 13 травня 2019 року по 12 год. 00 хв. 25 травня 2019 року);
3. Проїзд "Львів-Чернівці" - 128,87 грн.
13 серпня 2019 року представник позивача звернувся до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області із досудовою вимогою (претензією), в якій просив протягом 14 днів з дня отримання даної досудової вимоги (претензії) компенсувати старшому слідчому відділу розслідування злочинів в господарській та службовій сфері слідчого управління Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 1889,56 грн. по відшкодуванню витрат на відрядження до м. Львів по підвищенню кваліфікації за період часу з 13 травня 2019 року по 27 травня 2019 року.
Листом від 27 серпня 2019 року №972/123/01/26-2019 Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області повідомило представника позивача та позивача про те, що фактичний час перебування у службовому відрядженні визначається за наявними відмітками у посвідченні про відрядження. При цьому, відповідач вказував, що згідно наявних відміток у посвідченні про відрядження №1386 від 11 травня 2019 року, позивач вибула з м. Чернівці 13 травня 2019 року та прибула до м. Львів 13 травня 2019 року; вибула з м. Львів 25 травня 2019 року та прибула до м. Чернівці 25 травня 2019 року. 
Дорученням Національної поліції України від 26 листопада 2018 року №14306/01/29-2018 "Про впорядкування окремих питань, пов`язаних із службовими відрядженнями працівників органів, закладів, установ поліції" граничні суми витрат на найм поліцейськими житла у місті Львові було обмежено до 450 грн/за добу. 
Відтак, відповідач зазначив, що правові підстави для відшкодування добових за 12 та 26 травня вартості квитка "Чернівці-Львів" від 12 травня 2019 року, а також вартості доби проживання з 12 травня 2019 року по 13 травня 2019 року відсутні, заборгованість у Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області перед позивачем по відрядженню відсутня.
Позивач, не погоджуючись із такими діями Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що фактичний час перебування позивача у службовому відрядженні починається з 13 травня 2019 року, а тому саме з указаної дати позивач має право на відшкодування понесених витрат на відрядження за наявності оригіналів відповідних документів.
А тому, суд першої інстанції вважає правомірною відмову відповідача відшкодувати позивачу понесені нею витрати на проїзд 12 травня 2019 року з м. Чернівців до м. Львова вартістю 139 грн. 56 коп. та витрати за 1 добу проживання у м. Львові з 12 травня 2019 року по 13 травня 2019 року у розмірі 550 грн.
Щодо позовних вимог в частині відшкодування понесених позивачем витрат на відрядження за найм житла у м. Львові з 13 травня 2019 року по 25 травня 2019 року з розрахунку 550 грн. за добу, а не 450 грн. за добу, суд дійшов висновку, що обмеження витрат на найм житла під час відрядження поліцейських, які перебувають на службі в ГУНП в Чернівецькій області, відповідно до Доручення Національної поліції України від 26 листопада 2018 року №14306/01/29-2018 "Про впорядкування окремих питань, пов`язаних із службовими відрядженнями працівників органів, закладів, установ поліції" фактично впроваджено не було.
Відтак, вважає, що безпідставними є посилання відповідача на правомірність застосування указаного Доручення в спірних правовідносинах, в яких належить застосовувати положення такого нормативно-правового акту як постанова Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року №98 та Додатку 1 до цієї постанови.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач посилаючись на норми матеріального та процесуального права оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача мотивує тим, що Голова Національної поліції є керівником підприємства в розумінні Інструкції про відрядження зокрема і щодо ГУНП. А тому, згідно Доручення НП України від 26 листопада 2018 року №14306/01/29-2018, керівникам ГУНП надавалась чітка вказівка щодо обмеження витрат на найм житлових приміщень, а не вказівка щодо прийняття окремого наказу з цих питань.
У зв`язку із чим, відповідач вважає, що вищевказане Доручення НП України є наказом прямої дії , який не передбачає прийняття окремого розпорядження на його виконання.
Позивач, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, звернулася до суду з апеляційною скаргою з вимогою скасувати рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що враховуючи той факт, що потяг до міста Львова прибуває близько 10 ранку, позивачу як дисциплінованому та відповідальному працівнику поліції необхідно було з`явитися 13 травня 2019 року не пізніше 08 год. 30 хв., а тому вона виїхала з міста Чернівців за один день, у зв`язку із чим просить виплати кошти по відшкодуванню вказаних витрат, а саме на проїзд 12 травня 2019 року та добу проживання з 12 по 13 травня 2019 року.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому стверджує, що доводи апелянта є необґрунтованими.
Вказує на те, що з аналізу Інструкцій про службові відрядження випливає, що відшкодуванню витрат на відрядження, зокрема витрати на проїзд до місця відрядження підлягає не лише залізничний вид транспорту, але і повітряний, водний і автомобільний транспорт загального користування.
Однак, ні у позовній заяві, ні у апеляційній скарзі позивач не наводить поважних причин неможливості скористатися іншими видами транспорту, враховуючи незручний графік прибуття залізничного транспорту. Окрім того, позивач не повідомляла керівництво про будь-які обставини щодо необхідності дострокового виїзду у відрядження. 

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Особливості правовідносини у сфері організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (надалі - Закон №580-VIII). 
Так, частиною 1 статті 75 Закону №580-VIII визначено, що післядипломна освіта поліцейських здійснюється на загальних засадах, визначених Законом України "Про вищу освіту", з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, і складається з: 
- спеціалізації; 
- перепідготовки; 
- підвищення кваліфікації; 
- стажування.
До положень Закону №580-VIII та з метою визначення особливостей направлення в службові відрядження поліцейських наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02 серпня 2017 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 серпня 2017 року за №1042/30910, затверджено Інструкцію про службові відрядження поліцейських у межах України №672 (надалі - Інструкція №672).
Згідно з пунктів 2 та 3 розділу І Інструкції №672 передбачено, що службовим відрядженням вважається поїздка поліцейського за наказом, підписаним керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до їх компетенції, на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового завдання поза місцем його постійної служби. Основними завданнями службових відряджень є, зокрема, участь у проведенні нарад, конференцій, семінарів та інших заходів; навчання працівників органів (підрозділів) поліції.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції №672 при направленні поліцейського у службове відрядження видається наказ, підписаний керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до розподілу функціональних обов`язків (посадових інструкцій). У наказі зазначаються пункт призначення, найменування органу поліції, у тому числі його територіального (відокремленого) підрозділу (управління, відділу, відділення), куди відряджено працівника, строк та мета відрядження.
Положеннями пункту 2 розділу II Інструкції №672 визначено, що строк відрядження не може перевищувати 30 календарних днів з урахуванням часу перебування в дорозі, але з дозволу керівника органу поліції або особи, яка виконує його обов`язки строк відрядження може бути продовжено, при цьому загальний строк відрядження не може перевищувати 60 календарних днів. Строк відрядження поліцейських, направлених на навчання в системі перепідготовки, удосконалення, підвищення кваліфікації кадрів, не повинен перевищувати строку такого навчання.
Згідно приписів пунктів 1, 3, 4 та 8 розділу ІІІ Інструкції №672 передбачено, що поліцейському, який направляється у службове відрядження, видається посвідчення про відрядження з талоном посвідчення про відрядження та карткою автоматизованої інформаційної системи "Відрядження" (далі - картка АІС "Відрядження"), які оформлюються відрядженою особою. Орган (підрозділ) поліції самостійно забезпечує виготовлення бланків посвідчень про відрядження. На бланку посвідчення про відрядження проставляється відповідні серія та номер. Виїзд поліцейського у службове відрядження без посвідчення про відрядження не дозволяється. Посвідчення про відрядження підписується керівником органу поліції або його першим заступником, заступниками відповідно до їх компетенції та скріплюються гербовою печаткою. Поліцейський, який виїжджає у службове відрядження, зобов`язаний у підрозділі документального забезпечення органу (підрозділу) поліції отримати посвідчення про відрядження, заповнити всі його реквізити, після чого у разі необхідності подати талон посвідчення про відрядження до бухгалтерської служби органу (підрозділу) поліції для отримання авансу. Усі витрати на службове відрядження відшкодовуються лише за наявності оригіналів документів, що засвідчують вартість цих витрат.
Положеннями пункту 9 розділу ІІІ Інструкції №672 визначено, що витрати на службове відрядження відшкодовуються відповідно до постанови КМУ №98 та Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року №59, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 31 березня 1998 року за №218/2658 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 17 березня 2011 року №362) (із змінами).
Водночас, згідно пункту 14 розділу ІІІ Інструкції №672 розміри добових витрат та гранична сума витрат на найм житлового приміщення за добу визначаються відповідно до додатка 1 до постанови КМУ №98.
Так, згідно пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року №98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" передбачено, що державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються, зокрема, витрати на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті); на оплату вартості проживання у готелях (мотелях), інших житлових приміщеннях.
Згідно Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року №98 гранична сума витрат на найм житлового приміщення за добу (не більш як) в Україні складає 600 гривень.
Відповідно до пункту 10 розділу ІІІ Інструкції №672 фактичний час перебування в службовому відрядженні визначається за наявними відмітками в посвідченні про відрядження, засвідченими підписами керівників та печаткою органів (підрозділів) поліції, куди відряджений поліцейський, а також за місцем проходження служби.
Відмітки в посвідченні про відрядження засвідчуються печаткою. У разі відсутності відміток про вибуття з місця постійної служби, прибуття у відрядження та повернення з відрядження добові витрати не відшкодовуються.
Згідно до пункту 11 розділу ІІІ Інструкції №672 визначено, якщо дата на транспортному квитку не збігається з датою прибуття поліцейського зі службового відрядження згідно з наказом про відрядження, з дозволу керівника органу поліції береться до уваги затримка в службовому відрядженні на вихідні або святкові чи неробочі дні в разі, якщо строк перебування поліцейського поза місцем його постійної служби не перевищує строку службового відрядження, передбаченого постановою КМУ №98.
За ці дні поліцейському не відшкодовуються добові витрати, витрати на найм житлового приміщення та інші витрати (крім витрат на проїзд з місця службового відрядження до місця постійної служби).
З урахуванням наведеного вище, вбачається, що фактичним часом перебування в службовому відрядженні є період з 13 травня 2019 року по 25 травня 2019 року.
Адже, з наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 10 травня 2019 року №305 "Про відрядження" вбачається, що позивача було відряджено в м. Львів з 13 травня 2019 року.
А також, згідно наявних відміток у талоні про відрядження №1386 від 11 травня 2019 року та посвідченні про відрядження №1386 від 11 травня 2019 року, виданого на підставі вказаного вище наказу, строк відрядження з 13 травня 2019 року, позивач вибула з м. Чернівці 13 травня 2019 року та прибула до м. Львова 13 травня 2019 року.
А тому, наявний у матеріалах справи проїзний квиток серії АЛ №337840 датований 12 травням 2019 року не може посвідчувати вибуття позивача у відрядження, оскільки така дата не узгоджується з наказом про відрядження та наявними відмітками в посвідченні про відрядження.
Окрім того, суд апеляційної інстанції спростовує твердження позивача щодо того, що їй необхідно було прибути 13 травня 2019 року на 08 год. 30 хв. на місце призначення, а тому позивач виїхала за добу раніше. Адже, з аналізу Інструкцій про відшкодування витрат на відрядження передбачено, що відшкодуванню витрат на відрядження, зокрема витрати на проїзд до місця відрядження підлягає не лише залізничний вид транспорту, але і повітряний, водний і автомобільний транспорт загального користування.
Однак, ні у позовній заяві, ні у апеляційній скарзі позивач не навела поважних причин неможливості скористатися іншими видами транспорту, враховуючи незручний графік прибуття залізничного транспорту. Окрім того, позивач не повідомляла керівництво про будь-які обставини щодо необхідності дострокового виїзду у відрядження. 
А тому, такі твердження позивача є безпідставними, а висновки суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованими, адже фактичний час перебування позивача у службовому відрядженні починається саме з 13 травня 2019 року, а тому саме з указаної дати позивач має право на відшкодування понесених витрат на відрядження за наявності оригіналів відповідних документів.
Поряд із цим, безпідставними є доводи позивача про те, що такий час починається з 12 травня 2019 року з посиланням, при цьому, на наказ ГУНП в Чернівецькій області від 30 липня 2019 року №488 "Про внесення змін до наказу №305 від 10 травня 2019 року".
Оскільки, такий наказ було визнано недійсним та скасовано наказом ГУНП в Чернівецькій області від 14 січня 2020 року №17 "Про скасування наказу". Тобто, наказ від 10 травня 2019 року №305 "Про відрядження" є чинним в попередній його редакції.
При цьому, щодо заперечень позивача про скасування наказу, колегія суддів погоджується із твердженнями відповідача, оскільки відповідач наділений відповідними повноваженнями щодо скасування власних наказів, враховуючи те, що останній був виданий з порушенням вимог чинного законодавства, що було виявлено ГУНП уже після відкриття провадження у справі в суді першої інстанції. 
В даному випадку, згідно положень Інструкції №672 зміна строків відрядження або пунктів призначення здійснюється шляхом видання нового наказу, а не внесенням змін у попередній вже після приїзду працівників з відрядження, оскільки працівник має заздалегідь перед відрядженням ознайомитись зі змістом наказу, зокрема із терміном перебуванням у відрядженні.
З огляду на перелічені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає правомірною відмову відповідача відшкодувати позивачу понесені нею витрати на проїзд 12 травня 2019 року з м. Чернівців до м. Львова вартістю 139 грн. 56 коп. та витрати за 1 добу проживання у м. Львові з 12 травня 2019 року по 13 травня 2019 року у розмірі 550 грн., а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог в частині відшкодування понесених позивачем витрат на відрядження за найм житла у м. Львові з 13 травня 2019 року по 25 травня 2019 року з розрахунку 550 грн. за добу, а не 450 грн. за добу колегія суддів зазначає наступне.
Згідно пункту 5 розділу І Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України №59 від 13 березня 1998 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 31 березня 1998 року за №218/2658 (надалі - Інструкція №59), керівник підприємства може встановлювати додаткові обмеження щодо сум та цілей використання коштів, наданих на відрядження: витрат на найм житлового приміщення, на побутові послуги, транспортні та інші витрати (у тому числі на оплату вартості послуг із здійснення Інтернет - замовлення та придбання електронних проїзних документів на транспортні засоби). 
Указані в цьому абзаці обмеження запроваджуються наказом (розпорядженням) керівника підприємства.
При цьому, згідно Доручення Національної поліції України від 26 листопада 2018 року №14306/01/29-2018 "Про впорядкування окремих питань, пов`язаних із службовими відрядженнями працівників органів, закладів, установ поліції" керівникам структурних підрозділів центрального органу управління поліції, головних управлінь Національної поліції в Автономній республіці Крим та м. Севастополі, областях та м. Києві, міжрегіональних територіальних органів, закладів та установ, що належать до сфери управління національної поліції України, у межах наданих повноважень доручено забезпечити: 
1) перегляд запланованих до кінця року службових відряджень на відповідність пов`язаних з ними витрат наявним кошторисним призначенням, обґрунтування їх необхідності; 
2) планування службових відряджень і витрат, пов`язаних з ними, лише в межах бюджетних асигнувань, передбачених кошторисом органу, закладу, установи; 
3) мінімізацію витрат на службові відрядження шляхом оптимізації кількісного складу відряджених працівників та строку їх перебування у службовому відрядженні, зменшення витрат на оплату проїзду, наймання житла (обмеження витрат на найм житлових приміщень у межах України: до 500 гривень (без урахування ПДВ) - місто Київ; до 450 гривень (без урахування ПДВ) - міста Дніпро, Харків, Одеса, Львів; до 400 гривень (без урахування ПДВ) - інші населені пункти) та інших витрат, пов`язаних із службовим відрядженням; 
витрати на найм житла можуть бути збільшені до визначених постановою Кабінету Міністрів України граничних сум лише у випадку погодження ДФЗБО щодо наявних відповідних бюджетних асигнувань на покриття таких витрат; 
4) недопущення виплати поліцейським добових у дні, коли вони забезпечуються харчуванням за рахунок держави (у передбачених законодавством випадках); 
5) недопущення виникнення не бюджетної заборгованості відшкодування витрат, понесених під час службового відрядження працівниками органу, закладу, установи; 
6) проведення з особовим складом додаткових навчань з питань дотримання фінансової дисципліни при здійсненні видатків під час службових відряджень, звітування за використані кошти, а також користування відповідними безкоштовними та загальнодоступними електронними ресурсами в мережі Інтернет (Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сервіси бронування та продажу квитків https://booking.uz.gov.ua) з метою перевірки підтверджуючих документів; 
7) призначення працівників, відповідальних за належну підготовку та перевірку документів щодо службових відряджень до передачі їх до фінансових підрозділів.
Отже, із змісту вказаного Доручення вбачається, що керівникам Головних управлінь Національної поліції в областях було доручено забезпечити мінімізацію витрат на службові відрядження шляхом, зокрема, зменшення наймання житла (обмеження витрат на найм житлових приміщень) у межах України: до 450 гривень (без урахування ПДВ) м. Львів.
Таким чином, на виконання вищезазначеного доручення Голови Національної поліції України керівники головних управлінь Національної поліції в областях повинні були запровадити обмеження витрат на найм житла під час відрядження шляхом видання відповідного наказу (розпорядження).
Тобто, вказані обмеження на витрати під час відрядження мали бути запровадженні керівником ГУНП в Чернівецькій області, яке є окремою юридичною особою, має власні рахунки, відкриті в органах Державної казначейської служби України та є розпорядником коштів, які на них знаходяться.
Проте, відповідачем не надано відповідного наказу чи розпорядження керівника ГУНП в Чернівецькій області щодо запровадження обмеження витрат на найм житла під час відрядження поліцейських названого управління у межах України. При цьому, як у листі від 27 серпня 2019 року №972/123/01/26-2019, так і у відзиві з посиланням на пункт 5 розділу І Інструкції №59 зазначено, що обмеження були фактично встановлені лише на підставі самого Доручення Національної поліції України від 26 листопада 2018 року №14306/01/29-2018.
При цьому, факт сплати позивачем коштів за найм житла у м. Львові з 13 травня 2019 року по 25 травня 2019 року з розрахунку 550 гривень за добу підтверджується як наявними у справі матеріалами, та не заперечувався відповідачем.
Таким чином, розмір недоплати відповідачем позивачу понесених витрат на відрядження (за найм житла) становить 1200 гривень ((550 грн. - 450 грн.) х 12 діб).
За таких обставин, обмеження витрат на найм житла під час відрядження поліцейських, які перебувають на службі в ГУНП в Чернівецькій області, відповідно до Доручення Національної поліції України від 26 листопада 2018 року №14306/01/29-2018 "Про впорядкування окремих питань, пов`язаних із службовими відрядженнями працівників органів, закладів, установ поліції" фактично впроваджено не було.
А тому, посилання відповідача на правомірність застосування указаного Доручення в спірних правовідносинах, в яких, як уже зазначалось вище, належить застосовувати положення такого нормативно-правового акту як постанова Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 року №98 та Додатку 1 до цієї постанови є безпідставним.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по відшкодуванню витрат на відрядження до м. Львова в розмірі 1200,00 гривень, що становить недоплату за найм житла у м. Львові з 13 травня 2019 року по 25 травня 2019 року. 
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судове рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному судовому рішенні, у зв`язку з чим підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відповідно до вимог статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  21 травня 2020 року.

Головуючий	 	 	Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.