ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

02 червня 2020 року	 	Справа № 916/2292/18	
м.Одеса, проспект Шевченка, 29
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді М.А. Мишкіної 
суддів К.В. Богатиря, Л.В. Поліщук

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи: 
від АТ «НАК «Нафтогаз України»  -  не з`явився;
від КП  "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області  -  не з`явився;
Розглянувши у відкритому судовому засіданні  апеляційну скаргу   Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"  
на рішення господарського суду Одеської області від 27 листопада 2019  року     
у справі №916/2292/18
за позовом  Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Комунального  підприємства "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області 
про  стягнення  885956,45грн.

суддя суду першої інстанції:   С.П. Желєзна
час і місце ухвалення рішення: 27.11.2019р., 14:41год., м.Одеса, господарський суд Одеської  області, зала судових засідань №14,
повне рішення складено 09.12.2019р.

        Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.
        В судовому засіданні 02.06.2020р. згідно ст.ст.233, 240 ГПК України підписано вступну та резолютивну частини постанови.

                                                  ВСТАНОВИЛА:
У жовтні 2018 року Публічне акціонерне товариство (далі - позивач,  ПАТ «НАК  "Нафтогаз України") "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства (далі- відповідач, КП"Чорноморськтеплоенерго") "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області про стягнення заборгованості в сумі 3    818    970,41    грн., яка складалася з: 2    933    013,95грн. основного боргу 374 744,05 грн. пені, 111    450,44 грн. трьох відсотків річних та 399    761,96 грн. інфляційних втрат. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.
Позовні вимоги  вмотивовані посиланням на норми ст. ст. 509, 526, 530, 549, 610, 611, 612 ЦК України та обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору постачання природного газу №3512/1617-БО-23 від 19.10.2016р.  щодо своєчасної оплати за переданий газ. За розрахунками позивача, сума простроченого та неоплаченого основного боргу становить 2  933  013,95грн., на яку позивачем нараховано пеню  374  744,05грн., 3% річних  - 111  450,44грн.,  інфляційні - 399  761,96грн.  Загальна сума боргу 6  818  970,41грн.
14.11.2018р. КП"Чорноморськтеплоенерго" подало відзив на позов, у якому просило у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, зазначаючи про необґрунтованість складених позивачем розрахунків суми боргу, про що складені відповідні акти звірки взаєморозрахунків, які направлені позивачеві листом від 01.11.2018р. Крім того відповідач зазначає, що позивачем не враховано  наявність договору про організацію взаєморозрахунків, укладеного між ГУ  Держказначейської служби України в Одеській області, Департаментом фінансів Одеської області, Департаментом житлово-комунального господарства    та енергоефективності Одеської ОДА, ПАТ «НАК  "Нафтогаз України» та КП"Чорноморськтеплоенерго", з якого вбачається зміна строків виконання договору за основним боргом, що не допускає стягнення  та прострочення відповідачем сплати основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних. Позивачем також не надано уваги наявності   погодженого Чорноморською міською радою  Одеської області графіку погашення заборгованості  за спожитий природний газ відповідачем за договорами з позивачем. Відповідач у відзиві звертає увагу на можливість зменшення  судом суми пені з урахуванням специфіки діяльності  підприємства відповідача, тривалості процесів взаєморозрахунків з держбюджету місцевим бюджетам, наявності договору про організацію взаєморозрахунків, ступіню виконання боржником  зобов`язань за договором,  співмірності розміру неустойки  наслідкам порушення та з урахуванням інтересів обох сторін.
26.11.2018р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій ПАТ «НАК  "Нафтогаз України зазначає, що договір,  укладений між сторонами, не був змінений в частині  порядку здійснення розрахунків та в частині відповідальності за невиконання його умов. Щодо можливості зменшення судом пені позивач зазначає, що таке зменшення спричинить позивачу додаткові втрати та  дозволить відповідачу у подальшому порушувати договірні умови.
05.12.2018р. відповідачем подано клопотання про зменшення розміру інфляційних, 3% річних та пені на 99% з урахуванням специфіки діяльності  підприємства відповідача, низької платоспроможності низки споживачів теплової енергії, що призводить до відсутності у відповідача достатніх коштів на оплату своїх договірних зобов`язань.
17.12.2018р. відповідачем надано платіжне доручення про сплату 5  155 282,00грн. основного боргу. (т.1 а.с. 95 ) за розрахунками відповідача  залишок боргу складає 479  295,10грн.
14.01.2019р. відповідачем подано письмові пояснення, в яких КП"Чорноморськтеплоенерго" з посиланням на практику Верховного Суду  наводить аргументи  щодо позовних вимог про стягнення боргу та надає довідку про стан заборгованості.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.02.2019р. закрито  провадження у справі в частині стягнення  2  878  992,80 грн.  у зв`язку з оплатою відповідачем означеної суми заборгованості в процесі розгляд у справи.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.02.2019 позов ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено та стягнуто з КП "Чорноморськтеплоенерго" на користь позивача основний борг в розмірі 354    021,15    грн, пеню в розмірі 187    372,02 грн, 3% річних в розмірі 111    450,44    грн, інфляційні в розмірі 399 761,96 грн та 18     599,66 грн судового збору.
          Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 рішення місцевого суду змінено, викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: "Позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з Комунального підприємства "Чорноморськтеплоенерго"  Чорноморської міської ради Одеської області на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"  основний борг в розмірі 354       021,15грн., пеню в розмірі 187 372,02грн., 3% річних в розмірі   111 450,44  грн., інфляційні втрати в розмірі 399    761,96 грн. та 18 599,66  грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовити."
Постановою Верховного Суду від 05.08.2019р. рішення господарського суду     від 18.02.2019р. та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.05.2019р. по даній справі скасовано в частині стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат та 13 289,34 грн. судового збору, справу в зазначеній частині направлено на новий розгляд до господарського суду Одеської області; в решті рішення та постанову залишено без змін.
Під час нового розгляду справи 28.08.2019р. КП "Чорноморськтеплоенерго" подано відзив на позов, в якому відповідач  зазначає, що для застосування санкцій, передбачених пунктом 8.2 договору поставки природного газу, та наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків і відповідно до пункту 15 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.  Відповідач вказує, що враховуючи п.п. 6.2., 6.3. Договору № 3512/1617-БО- 23 постачання природного газу, якими передбачено, шо у разі наявності заборгованості за цим договором, кошти, що надійшли від споживача, зараховуються, як погашення заборгованості за минулі періоди, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості, поза межами порядку і строків, встановлених договором № 32/110 про організацію взаєморозрахунків, здійснювалась оплата за газ поставлений у грудні 2016 р. та частково у березні 2017 р. на суму 777 731,95 грн. (2933013,95 грн. - 2155282,00 грн.). Отже розмір штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язань  за підрахунками відповідача складає: за зобов`язаннями грудня 2016 р. 30670,36 - пені, 4381,48 грн. З % річних (розрахунок позивача); за зобов`язаннями оплати 777 731,95 грн. за березень 2017 р. пені - 98 122,07 грн., 101 955,56 грн. - інфляційних втрат, 26 272,42 грн. - 3 % річних (розрахунок додається), а всього 128792,43 пені, 30653.9 грн. З % річних та 101 955,56 грн. - інфляційних втрат.
Крім того, відповідачем було заявлено клопотання про зменшення пені на 90 %  на підставі  ст. 551 ЦК України  та ст. 233 ГК  України. В обґрунтування  поданого клопотання  відповідачем було  наголошено  про відсутність у нього грошових коштів для повної оплати вартості придбаного природного газу, що і стало підставою для оплати частини вартості  придбаного  газу на умовах договору  про організацію взаєморозрахунків № 32/110 від 08.10.2018р. Наведене, з урахуванням суспільної значимості діяльності  комунального підприємства для мешканців  територіальної громади  м. Чорноморськ, за переконанням відповідача, свідчить про наявність  правових підстав для зменшення  штрафних санкцій, заявлених  АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" до стягнення.
28.09.2019р. АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" надано відповідь на відзив, в якій позивач наголошує про наявність правових підстав  для стягнення  пені, трьох відсотків річних та збитків від інфляції на всю  суму заборгованості  відповідача, в тому числі, оплачену під час вирішення судом даного спору  на умовах договору про організацію взаєморозрахунків № 32/110 від 08.10.2018р.  Крім того, позивачем було вказано на  відсутність правових  підстав для зменшення розміру штрафних санкцій за клопотанням  відповідача.  Зокрема АТ «НАК «Нафтогаз» вказує, що   підписавши уповноваженими особами договір купівлі-продажу природного газу та відповідно в подальшому скріплюючи його печатками підприємства, відповідач чітко розумів всю юридичну відповідальністю за невиконання або неналежне виконання умов договору (в даному випадку п. 8.2 Договору щодо нарахування пені).  Спільними протокольними рішеннями договору про організацію взаєморозрахунків за природний газ сплачено 2 155 282,00 грн. На виконання договору про організацію взаєморозрахунків здійснювалось погашення заборгованості за поставлений природний газ відповідно до договору купівлі-продажу природного газу №3512/1617-БО-23 від 19.10.2016, що підтверджується платіжними дорученнями наявними в матеріалах справи. Решта боргу в сумі 10 451 200,60 грн. була оплачена Відповідачем власними коштами за боргом, сплата якого не була врегульована вищезазначеним договором про організацію взаєморозрахунків та відповідно до розрахунку заборгованості нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань та 3% річних за поставлений природний газ відбувалося у періоди прострочень оплат та на суми заборгованості, які не відшкодовувалися вищевказаним договором про організацію взаєморозрахунків.
23.09.2019р. до господарського від КП "Чорноморськтеплоенерго" надійшла заява про поворот виконання  рішення суду  від  18.02.2019р.  по даній справі у порядку ст. 333 ГПК України у випадку, якщо суд дійде висновку про необхідність задоволення позовних вимог у меншому  розмірі.  На підтвердження виконання рішення суду від 18.02.2019р.   відповідачем було надано платіжне доручення №1443 від 12.06.2019р. на суму 130    000,00 грн., платіжне доручення №1583 від 26.06.2019р. на суму 40    000,00 грн., платіжне доручення №1689 від 09.07.2019р. на суму 547    184,08 грн. 
Рішенням господарського суду Одеської області від 27.11.2019р. (повне рішення  складено 09.12.2019р.)    частково задоволено позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до  Комунального  підприємства "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області     про   стягнення 885956,45грн. - стягнуто з КП "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області   на користь АТ  "НАК "Нафтогаз України"  пеню у розмірі 135565,70грн., три відсотки річних у розмірі 33941,01грн., збитки від інфляції у розмірі  101955,56грн., судовий збір у розмірі  3783,03грн.; в решті позову відмовлено; здійснено поворот виконання рішення господарського суду Одеської області від 18.02.2019р. по справі №916/2292/18 шляхом  повернення   КП "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області грошових коштів у розмірі  423339,12грн.; стягнуто з ПАТ    "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь КП    "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області  грошові кошти у розмірі 423339,12грн. 
Рішення обґрунтоване посиланням на норми ст.ст.179,193,  231 ГК України, ст.ст. 509, 526, 530, 547, 548, 549, 546, 610, 612, 625,  712 ЦК України, ст.ст. 1,3  ЗУ «Про  відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», п.1, 3 Порядку №110, затвердженого постановою КМУ від 14.02.2018р.  та вмотивоване наступним:
- проведення розрахунків між сторонами в тій  частині, яка була врегульована  умовами договору про організацію взаєморозрахунків №32/110 від 08.10.2018р., зазнало імперативного  впливу держави. Незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, в даному випадку договору №3512/1617-БО-23 від 19.10.2016р., грошові зобов`язання між сторонами в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного) застосування, чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови. В результаті підписання договору про організацію взаєморозрахунків №32/110 від 08.10.2018р. сторонами було погоджено інший порядок розрахунків, а тому  відсутні правові підстави  для нарахування  пені, трьох відсотків річних  та збитків від інфляції  на суму основного боргу у розмірі  2 155 282,00 грн., яка  була погашена відповідачем за рахунок  субвенцій з державного бюджету  відповідно до договору про організацію взаєморозрахунків №32/110 від 08.10.2018р. 
-Враховуючи умови п. 6.4 договору №3512/1617-БО-23 від 19.10.2016р. за рахунок грошових  коштів  у розмірі  2 155 282,00 грн. відповідачем  було у повному обсязі погашено заборгованість  за лютий 2017р. та частково заборгованість  за березень 2017р., а тому необхідно відмовити у задоволенні заявлених АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України"  до КП "Чорноморськтеплоенерго"  позовних вимог про стягнення  пені, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних, нарахованих  на заборгованість за лютий 2017р. (2 155 282,00 грн. - 1    282    583,63 грн. = 872 698,37 грн.), а також про  необхідність відмови у задоволенні заявлених позивачем вимог про стягнення  пені, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних, нарахованих  на заборгованість за березень  2017р. у розмірі 872 698,37 грн. 
-перевіривши надані позивачем розрахунки пені, інфляційнийх та 3% річних, розрахованих за зобов`язаннями  відповідача, які виникли у грудні 2016 та січні 2017р. та здійснивши власні розрахунки пені, інфляційних та 3% річних з урахуванням відмови суду  у задоволенні позовних вимог про їх стягнення   за зобов`язаннями  відповідача, які виникли у лютому  2017р., а також часткову відмову у нарахуванні за зобов`язаннями  березня  2017р господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" до КП "Чорноморськтеплоенерго"  позовних вимог шляхом присудження до стягнення із відповідача на користь позивача пені у розмірі 135    565,70 грн., трьох відсотків річних у розмірі 33    941,01 грн., збитків від інфляції у розмірі  101955,56 грн., що загалом складає  271    462,27 грн. 
-судом відхилено клопотання  КП "Чорноморськтеплоенерго" про зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки розмір  пені, присуджений судом до стягнення із відповідача,  не є надмірним  у порівнянні із загальною вартістю поставленого  позивачем природного газу. Недодержання своїх обов`язків контрагентами КП "Чорноморськтеплоенерго" та відсутність у відповідача грошових коштів відповідно до ст.  617 ЦК України  не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
           14.01.2020р. до Південно-західного апеляційного господарського суду  надійшла   апеляційна  скарга Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"   на рішення від 27.11.2019р., в якій скаржник просить   скасувати   оскаржене рішення   в частині  відмови у задоволенні  позовних вимог   щодо стягнення   пені  в сумі 239178,35грн., 3% річних в сумі 77509,43грн. та інфляційних в сумі 297806,64грн.; прийняти нове рішення в цій частині, яким задовольнити позовні вимоги АТ "НАК "Нафтогаз України" щодо   стягнення   пені  в сумі 239178,35грн., 3% річних в сумі 77509,43грн. та інфляційних в сумі 297806,64грн.
В обгрунтування  вимог апеляційної скарги  скаржник зазначає наступне:
- підписуючи уповноваженими особами договір купівлі-продажу природного газу та відповідно в подальшому скріплюючи його печатками підприємства, Відповідач чітко розумів всю юридичну відповідальністю за невиконання або неналежне виконання умов договору (в даному випадку п. 8.2 Договору щодо нарахування пені). В зв`язку з тим, що Відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до умов Договору та неповністю розрахувався за поставлений природний газ, Позивач правомірно нарахував неустойку, інфляційні втрати та 3% річних, у зазначених у позовній заяві розмірах.
- умовами Договору чітко встановлений порядок розрахунків за отриманий природний газ (п. 6.1 Договору), жодних додаткових угод щодо зміни даного пункту не було укладено, а отже відсутні й підстави для звільнення від відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Даний договір є двостороннім лише між АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Відповідачем і обов`язок Відповідача сплатити кошти ставиться в залежність лише від однієї умови - поставки природного газу.
- п.11.3 Договору, укладеного між сторонами, передбачалось, що усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін. Укладення договору про організацію взаєморозрахунків не може вважатися правочином, яким сторони внесли зміни до договору. Укладений між сторонами договір про організацію взаєморозрахунків за своєю правовою природою не є додатковою угодою до Договору, оскільки: укладені між 5-ма сторонами, тобто інший склад сторін; предметом договору про організацію взаєморозрахунків є організація розрахунків для перерахування субвенцій відповідно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14/02/2018р. №110;  у договорі про організацію взаєморозрахунків відсутні будь-які посилання на зміну порядку розрахунків між сторонами Договору; відсутні будь-які посилання на волевиявлення сторін спору щодо визнання протокольних рішень додатковими угодами/формою зміни порядку та способу здійснення розрахунку Договору.
-стосовно посилань суду на правову позицію Верховного Суду України, викладену у ряді Постанов, то  правовідносини між сторонами, які виникають на підставі договору про організацію проведення сторонами взаєморозрахунків та правовідносини, які пов`язані з СПР не є подібними,  а тому відсутні правові підстави для висновку, що правова позиція Верховного Суду України, яка наведена у ряді постанов з приводу застосування ст.625 ЦК України має бути застосована
          Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від  20.01.2020р.    апеляційну скаргу   залишено без руху; ухвалою від 03.02.2020р. поновлено Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"  пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Одеської області від 27 листопада 2019 року у справі  №916/2292/18, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою   Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", зупинено дію рішення господарського суду Одеської області   від  27.11.2019р. у справі  №916/2292/18.
          17.02.2020р. від КП "Чорноморськтеплоенерго" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити оскаржуване судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, зазначаючи аргументи аналогічні тим, які викладені у  відзиві на позов.
          Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2020р.  призначено справу до розгляду у судовому засіданні 30.03.2020р., 11.00год з повідомленням учасників справи.
11.03.2020р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", відповідно до якої (в редакції від 16.03.2020р.) установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин.          
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 20.03.2020р., постановлено, зокрема:
- повідомити учасників справи про те, що розгляд справи №916/2292/18 не відбудеться 30.03.2020р. у зв`язку запровадженням в Україні карантину через спалах у світі короновірусу "COVID-19";
- провести розгляд справи №916/2292/18  за апеляційною скаргою  АТ "НАК "Нафтогаз України"  на рішення господарського суду Одеської області від 27 листопада 2019 року поза межами встановленого ч.1 ст.273 ГПК     України строку у розумний строк, тривалість якого обумовлюється запровадженням  в Україні карантину через спалах у світі короновірусу "COVID-19" та терміном його дії;
- про дату та час розгляду справи №916/2292/18  повідомити учасників справи додатково відповідною ухвалою.              
Ухвалою від 12.05.2020р. справу призначено до розгляду на 02.06.2020р. 
В судове засідання 02.06.2020р. представники сторін не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Комунальне підприємство  "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області направило клопотання, в якому  зазначалось про можливість проведення  розгляду апеляційної скарги  АТ «НАК «Нафтогаз України» за відсутності сторін та  за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст.269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги   не підлягають  задоволенню з огляду на наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 19.10.2016 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України»  (постачальник) та КП "Чорноморськтеплоенерго"
(споживач) укладено договір постачання природного газу № 3512/1617-БО-23, згідно п. 1.1. якого постачальник зобов`язався поставити споживачу у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору;
Відповідно до пункту 1.2 Договору встановлено, що газ, який продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами.
Згідно з пунктом  2.1 Договору постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 природний газ обсягом до 3632 тис. куб. метрів.
Пунктом 3.4 Договору встановлено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу;
Відповідно до п.5.2. Договору ціна за 1000 куб.м природного газу становить 7099,20 грн. з ПДВ. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу (пункт 5.4 Договору);
Відповідно до пункту 6.1 Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно), наступного за місяцем поставки газу.
Згідно з пунктом 8.2 Договору сторони домовились, що у разі невиконання відповідачем пунктів 6.1 , 6.6 Договору, останній зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.
           26.10.2016 Компанією та Підприємством було укладено додаткову угоду  № 1 до Договору купівлі-продажу природного газу від 19.10.2016 р. № 3512/1617-БО-23, за умовами якої пункт 8.2 договору було викладено в наступній редакції: "У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення";   
           28.10.2016 сторонами укладено додаткову угоду № 2 до Договору купівлі-продажу природного газу від 19.10.2016 № 3512/1617-БО-23, за умовами якої з 01.11.2016 пункт 5.2 договору було викладено в наступній редакції: "Ціна за 1000 м3 природного газу становить 6150 грн. без урахування податку на додану вартість (всього з ПДВ - 7 380 грн.), у розмірі місячного обсягу використання від 50 тис. куб. м., 6   819 грн. (всього з ПДВ - 8  182,8грн.) у випадку оплати протягом місяця поставки газу або після закінчення місяця поставки газу, 6 819 грн. (всього з ПДВ - 8 182,8грн.) у випадку місячного обсягу використання газу у розмірі до    50 тис. куб. м.
22.11.2016 сторонами було укладено додаткову угоду № 4 до Договору купівлі-продажу природного газу від 19.10.2016 № 3512/1617-БО-23, за умовами якої пункт 5.2 договору було викладено в наступній редакції: "Ціна за 1000 м3 природного газу за цим договором з 01.12.2016 становить 7 148 грн., з урахуванням податку на додану вартість - 8  577,6 грн..
           30.12.2016 сторонами було укладено додаткову угоду № 5 до Договору купівлі-продажу природного газу від 19.10.2016 № 3512/1617-БО-23, за умовами якої пункт 5.2 договору було викладено в наступній редакції: "Ціна за 1000 м3 природного газу за цим договором з 23.12.2016 становить 4 942 грн., з урахуванням податку на додану вартість - 5  930,4 грн.
          Відповідно до актів приймання-передачі природного газу у період з жовтня 2016 по березень 2017 включно позивач передав, а відповідач прийняв природний газ в обсязі, передбаченому Договором, на загальну суму 12  606 482,6 грн.
АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" зобов`язання щодо поставки природного газу протягом періоду з  жовтня 2016р. по березень 2017р.  були виконані належним чином, що підтверджується підписаними між сторонами по справі актами приймання-передачі природного газу  на загальну суму 12    606    482,60 грн.
08.10.2018р. між  Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області, Департаментом фінансів Одеської обласної державної адміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства та енергоефективності Одеської обласної державної адміністрації,  КП "Чорноморськтеплоенерго"  та АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" було укладено договір про організацію взаєморозрахунків №32/110,  відповідно до п. 1 якого предметом договору є   організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам (далі - субвенція), визначена статтею 21 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" (далі - Закон), відповідно до Порядку та умов надання у 2018 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2018 р. №110.
Відповідно до п. п. 3 договору про організацію взаєморозрахунків №32/110 від 08.10.2018р. Казначейство перераховує кошти,  залучені з єдиного казначейського рахунка на рахунок Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області   у сумі 2 155 282,00 грн. на підставі доведеного Мінфіном рішення.  
Згідно п. 4-6 сторона перша перераховує на користь сторони другої, сторона друга на користь сторони третьої,  сторона третя на користь сторони четвертої  кошти у сумі 2  155  282,00грн. для погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетними установами та організаціями та/або іншим підприємствам теплопостачання , централізованого питного водопостачання та водовідведення,  які надають такі послуги, та тарифами,  що затверджувалися та/або погоджувалися  органами державної влади чи місцевого самоврядування. 
Згідно з п. 7 договору про організацію взаєморозрахунків №32/110 від 08.10.2018р. КП "Чорноморськтеплоенерго"  перераховує на рахунок  АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України"  кошти у сумі 2 155 282,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 359213,67 грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2017 рік згідно з договором №3512/1617-БО-23 від 19.10.2016р.
Відповідно до п. 9 Договору про організацію взаєморозрахунків №32/110 сторони у графі  платіжного доручення «Призначення платежу»  додатково зазначають статтю 21 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік » або «субвенція , що надається із спеціального фонду  державного бюджету  відповідно до постанови  Кабінету Міністрів України  від 14.02.2018р. №110», а також дату укладення і номер договору.
Відповідно до пп. 2 п. 10 Договору про організацію взаєморозрахунків №32/110   з метою виконання договору сторони зобов`язуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.
Згідно з п. п. 13, 14 Договору про організацію взаєморозрахунків №32/110 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Дата укладення і номер договору встановлюються після його підписання сторонами.  Договір є дійсним лише у разі здійснення відповідного фінансування.
Відповідно до платіжного доручення №2518 від 12.11.2018р. КП "Чорноморськтеплоенерго" було перераховано на рахунок АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" грошові  кошти у сумі 2 155 282,00 грн. із зазначенням в графі призначення  платежу: суб. ст. 21  ЗУ "ДБУ 2018р.", ПКМУ №110 від 14.02.2018 дог. №32/110 від 08.10.2018р. погашення заборгованості за природній газ за 2017 рік згідно  договору №3512/1617-БО-23 від 19.10.2016р.
Посилаючись на  неналежне виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору поставки  №3512/1617-БО-23 від 19.10.2016р. АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України"  звернулось  до господарського суду із даними  позовними вимогами. 
При цьому, згідно постанови Верховного Суду предметом розгляду у межах даної справи під час нового розгляду є позовні вимоги  позивача про стягнення пені у розмірі  374 744,05 грн., трьох відсотків річних у розмірі 111    450,44 грн., збитків від інфляції  у розмірі  399    761,96 грн..
Відповідач на порушення умов договору та вимог чинного законодавства зобов`язання з оплати вартості природного газу виконував неналежним чином та з порушенням терміну розрахунків.
Постановою Верховного Суду від 05.08.2019р. рішення господарського суду     від 18.02.2019р. та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.05.2019р. по даній справі було скасовано в частині стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат та 13 289,34 грн. судового збору, справу в зазначеній частині направлено на новий розгляд до господарського суду Одеської області; в решті рішення та постанову залишено без змін.
Судом касаційної інстанції зазначено, що судам  слід з`ясувати, чи мало місце взагалі прострочення виконання зобов`язання відповідачем з урахуванням умов договору № 32/110 про організацію взаєморозрахунків, відповідно, чи існують підстави для притягнення відповідача до відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Верховним Судом було наголошено про необхідність надання оцінки  доводам  відповідача  про заміну сторонами первісного зобов`язання про оплату природного газу на умовах договору поставки №3512/1617-БО-23 від 19.10.2016р. -  новим  зобов`язанням про оплату  КП "Чорноморськтеплоенерго" на  користь АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"  обсягів газу за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету на умовах договору  про організацію взаєморозрахунків № 32/110 від 08.10.2018р. та, відповідно, доводам щодо правомірності нарахування на вартість  оплаченого  за договором  № 32/110 від 08.10.2018р.  природного газу  трьох відсотків річних, збитків від інфляції та пені. 
Ухвалюючи рішення за наслідками нового розгляду справи, господарський суд, зазначивши, що  проведення розрахунків між сторонами в тій  частині, яка була врегульована умовами договору про організацію взаєморозрахунків №32/110 від 08.10.2018р., зазнало імперативного  впливу держави, та  в результаті підписання договору про організацію взаєморозрахунків №32/110 від 08.10.2018р. сторонами було погоджено інший порядок розрахунків, дійшов висновку про відсутність правових підстав  для нарахування  пені, трьох відсотків річних  та збитків від інфляції  на суму основного боргу у розмірі  2 155 282,00 грн., яка  була погашена відповідачем за рахунок  субвенцій з державного бюджету  відповідно до договору про організацію взаєморозрахунків №32/110 від 08.10.2018р.  Таким чином судом стягнуто із відповідача на користь позивача пені у розмірі 135    565,70 грн., трьох відсотків річних у розмірі 33    941,01 грн., збитків від інфляції у розмірі  101955,56 грн., що загалом складає  271    462,27 грн. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком господарського суду з огляду наступного.
АТ «НАК «Нафтогаз України» оскаржує рішення господарського суду  в частині  відмови  у стягненні 297  806,64грн. інфляційних, 77  509,43грн. 3%  річних та 239  178,35грн. пені  нарахованих позивачем на суму боргу у розмірі 2  155282,00грн.
Згідно з частинами 1, 2 статті 692 ЦК  України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Відповідно до статті 526 ЦК  України, положення якої кореспондуються з частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом, іншими законами або договором.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).
Так, На виконання Договору №3512/1617-БО-23 від 19.10.2016р. позивачем поставлено  КП «Чорноморськтеплоенерго» природний газ на загальну суму 12 606 482,60 гри., який переданий відповідачу на підставі актів приймання-передачі природного газу.
Як установлено господарським судом, відповідачем порушено строки виконання своїх зобов`язань з оплати поставленого природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість. При цьому, часткову оплату за придбаний природний газ  в сумі 2 155 282,00 грн. відповідач здійснив  на підставі договору про організацію взаєморозрахунків №32/110. Решта боргу в сумі 10 451 200,60 грн. була оплачена відповідачем власними коштами, але   з порушенням строків, що обґрунтовано судом першої інстанції  із зазначенням, що прострочення оплати мало місце  по оплаті за грудень 2016року, січень 2017року та  частково за березень 2017 року.
При цьому суд першої інстанції навів власні розрахунки основної заборгованості, щодо якої допущено прострочення оплати у вказані періоди, які суд апеляційної інстанції вважає арифметично вірними  та такими, що відповідають фактичним обставинам справи, враховуючи умови пункту  6.4. Договору від 19.10.2016р.
Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України).
Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При цьому, необхідною умовою для застосування норми ч. 2 ст. 625 ЦК України та санкцій, передбачених умовами договору, є факт невиконання або прострочки виконання зобов`язання.
Згідно з положеннями частин першої-третьої статті 12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.
Як зазначалось вище, предметом договору про організацію взаєморозрахунків №32/110   є   організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам   відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2018 р. №110.
Так, відповідно до п. 1 "Порядку та умов надання у 2018 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування", що затверджені   постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2018 № 110, ці Порядок та умови визначають механізм надання у 2018 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - субвенція).
Субвенція надається з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - різниця між фактичною вартістю та тарифом), за рахунок джерел, зазначених у   ст. 21 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", згідно з розподілом, наведеним у додатку 1.
Пунктом 3 вказаного Порядку та умов унормовано, що підставою для проведення розрахунків з погашення різниці між фактичною вартістю та тарифом є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляли, транспортували та постачали теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, централізованого водопостачання і водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості (без урахування пені, штрафних і фінансових санкцій) на дату укладення такого договору.
Держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населення, яке користується субсидіями та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.
Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (ПЕК), визначений Порядком фінансування видатків, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов`язаних із газопостачанням населення, яке користується житловими субсидіями та має пільги з оплати комунальних послуг.
Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами у цій частині (стосовно розміру пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг і субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти.
Таким чином, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.
Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2019 у справі №924/296/18, у постанові Верховного Суду від 29.04.2020р. у справі № 917/693/19.
Колегія суддів вважає помилковими доводи АТ «НАК «Нафтогаз України» стосовно того, що укладення договору про  організацію взаєморозрахунків  не може вважатися правочином, яким сторони внесли зміни до договору постачання природного газу, оскільки підписавши договір №32/110 про організацію  взаєморозрахунків, сторони погодили цим інший порядок оплати споживачем отриманого газу, відмінний від того, який був узгоджений в раніше укладеному договорі постачання природного газу.
Така зміна порядку і строку проведення розрахунків за природний газ стосується виключно тієї заборгованості, яка є предметом регулювання Договору про організацію взаєморозрахунків.
З урахуванням викладеного,  господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки позивачем при складанні розрахунку позовних вимог здійснено нарахування на суму заборгованості, яка була погашена в межах Договору про організацію взаєморозрахунків №32/110 від 28.10.2018р., а також не було враховано умови п. 6.4. Договору, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, пеня, 3% річних та інфляційні втрати підлягають нарахуванню на суми простроченого зобов`язання, що не були предметом регулювання за договором про організацію взаєморозрахунків, та були несвоєчасно оплачені відповідачем (грудень 2016р., січень 2017р. та частково  березень 2017р.). 
Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги, щодо наявності підстав для стягнення всієї заявленої суми вимог, а також ті, які зводяться до  незгоди з посиланням господарського суду на  договір про організацію взаєморозрахунків в якості підстави для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення  3% річних, пені та інфляційних, нарахованих  на суму основного боргу у розмірі  2155282,00грн., яка була погашена відповідачем за рахунок  субвенцій з державного бюджету .
Не є такими, що мають бути прийняті до уваги,  аргументи скаржника стосовно того, що  договір про організацію взаєморозрахунків  не містить умов, згідно з якими сторони зобов`язувалися б не вчиняти до проведення взаєморозрахунків  дій з погашення заборгованості відповідно до  договору купівлі-продажу  природного газу. Наведене спростовується умовами самого договору про організацію взаєморозрахунків, зокрема пп.2 п.10  Договору, відповідно до якого   з метою виконання договору сторони зобов`язуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.
Щодо посилань скаржника на постанову Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №910/3657/18, колегія суддів зазначає, що вказаною постановою скасовано рішення місцевого господарського суду та постанову апеляційного суду, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки, крім іншого, судами попередніх інстанцій не спростовано аргументи скаржника про те, що, встановлений постановою КМУ №256 порядок не передбачає зміну порядку та строків здійснення розрахунків між сторонами, а встановлює виключно порядок зарахування отриманих відповідачем бюджетних коштів на рахунки кредитора, тому порушення державою обов`язку перед надавачами послуг щодо розрахунків не звільняє останніх від відповідальності перед постачальниками енергоносіїв за прострочення виконання договірних зобов`язань. При цьому, судом касаційної інстанції у вказаній постанові не викладено остаточних висновків щодо вказаного питання. Натомість правові висновки щодо подібних спірних правовідносин викладено у постановах Верховного Суду, наведених судом вище, які підлягають врахуванню судами при розгляді вказаної справи, оскільки в таких постановах викладено актуальну позицію щодо цього питання.
Решта доводів апеляційної скарги не спростовує правильність висновків місцевого господарського суду  стосовно часткового  задоволення позовних вимог про стягнення пені, інфляційних та річних  з КП «Чорноморськтеплоенерго», та відмови у стягненні пені, інфляційних та річних  по оплаті за лютий 2017р. та частково  березень 2017р.
Щодо іншої частини оскаржуваного рішення (зарахування сплаченого судового збору, проведення повороту виконання рішення від 18.02.2019р. за заявою відповідача ) апеляційна скарга не містить доводів,  а суд апеляційної інстанції не вбачає підстав  для незгоди із відповідними  висновками місцевого господарського суду.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що  рішення господарського суду  від 27.11.2019р. в оскаржуваній частині  ухвалено судом першої інстанції відповідно до норм матеріального  та процесуального права та підстави для його скасування чи зміни в цій частині відсутні.
На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Одеської області від 27.11.2019р. в оскаржуваній частині залишається без змін, апеляційна скарга АТ «НАК «Нафтогаз України» без задоволення.
Відповідно до ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
В даному випадку витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на скаржника, оскільки вимоги апеляційної скарги відхилені у повному обсязі.

  Керуючись ст.ст.  232, 233, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284  ГПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Одеської області від  27.11.2019р.  у справі №916/2292/18 залишити без змін.

Витрати  зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги  покласти на АТ "НАК "Нафтогаз України".

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України. 
Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня   складення  повного судового рішення згідно положень ст.287, 288 ГПК України (з урахуванням норм п.4 розділу Х «Прикінцеві положення» ГПК  України).

Повний текст постанови складено 09.06.2020р.

Головуючий суддя                                                                       М.А. Мишкіна 

Суддя                                                                                              К.В. Богатир

          Суддя                                                                                               Л.В. Поліщук