Справа № 352/2628/18 
Провадження № 22-ц/4808/357/20 
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.
суддів:                        Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.
за участю секретаря        Капущак С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації Міністерства соціальної політики України на рішення Тисменицького районного суду, ухвалене суддею Хоминець М.М. 3 грудня 2019 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого виготовлено 13 грудня 2019 року, у справі за позовом Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації Міністерства соціальної політики України до ОСОБА_1 про відшкодування виплаченої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям,
в с т а н о в и в:
У грудні 2018 року Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації Міністерства соціальної політики України звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування виплаченої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.
В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 21.10.2014 року відповідач звернулася із заявою до Управління соціального захисту населення Тисменицької райдержадміністрації щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Призначення і виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям відбувається виключно у порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» №250 від 24.02.2003 року.
На підставі заяви та декларації 24.10.2014 року позивачем прийнято рішення про призначення допомоги з 01.10.2014 року з подальшим шестимісячним періодом переоформлення до 31.03.2018 року на загальну суму 71085,37 грн.
У період з 28.12.2017 року до 26.03.2018 року відповідно до п. 2.6 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на ІV квартал 2017 року проведено планову ревізію використання коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам в Управлінні соціального захисту населення Тисменицької РДА за період з 01.01.2014 року до 31.12.2017 року.
За результатами проведеної перевірки достовірності зазначених відомостей у поданих відповідачем документах за даними бази «НАІС ДДАІ» МВС України було виявлено у чоловіка заявниці ОСОБА_2 п`ять транспортних засобів, які не були зазначені у деклараціях при оформленні допомоги малозабезпеченим сім`ям: «Volkswagen LT 35 2461» (1999), білий, № двигуна НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ; «ВАЗ НОМЕР_3 1596» (2010), чорний, № двигуна НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 ; «Fiat Scudo 1997» (2002), синій, № двигуна НОМЕР_6 , д.н.з. НОМЕР_7 ; «Mercedes-Benz Sprinter 213 СDI 2148» (2000), чорний, № двигуна НОМЕР_8 , д.н.з. НОМЕР_9 «Renault Master» (2004), білий, № двигуна НОМЕР_10 , д.н.з. НОМЕР_11 .
Відповідно до п. 10 Порядку соціальна допомога не призначається у разі, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму). Таким чином, внаслідок подання відповідачем завідомо неправдивих відомостей нею неправомірно отримано державну соціальну допомогу за період з 01.10.2014 року до 31.03.2018 року в сумі 71085,37 грн.
11.04.2018 року позивачем направлено на адресу відповідача лист-повідомлення про припинення виплати допомоги, а також рішення №6 від 12.03.2018 року про припинення виплати державної соціальної допомоги з визначеним обсягом надміру виплачених коштів для добровільного повернення. Однак, станом на час подання позову відповідач добровільно кошти не повернула.
Просило позов задовольнити, стягнути з відповідача грошові кошти на відшкодування державної соціальної допомоги у розмірі 71085,37 грн.
Рішенням Тисменицького районного суду від 3 грудня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації Міністерства соціальної політики України подало апеляційну скаргу. Вважає дане рішення суду незаконним та необґрунтованим.
На його думку, суд першої інстанції в порушення п. 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям не звернув увагу на той факт, що соціальна допомога не призначається у разі, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв.м. на одного члена сім`ї та додаткового 10,5 кв.м. на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу. Тобто, мова йде не тільки про власність, але й про фактичне володіння в даному випадку більше одного автомобіля, транспортного засобу, а продаж автомобіля по довіреності не являється позбавленням права власності.
Таким чином внаслідок подання відповідачем завідомо неправдивих даних ОСОБА_1 неправомірно отримала державну соціальну допомогу за період з 01.10.2014 року по 31.03.2018 року на загальну суму 71085,37 грн.
З огляду на наведене просить рішення Тисменицького районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, вважає її безпідставною та необґрунтованою. Зазначає, що обставини щодо наявності у неї та її чоловіка транспортних засобів на момент призначення державної соціальної допомоги, на яку посилався позивач, спростовуються долученими до матеріалів справи копіями генеральних довіреностей, згідно яких відповідач та її чоловік належні їм на праві власності транспортні засоби передали у власність третім особам. При цьому судом враховано те, що кримінальне провадження №12018090250000213 від 05.05.2018 року за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме незаконного отримання внаслідок шахрайських дій від Управління соціального захисту РДА грошових коштів на загальну суму 71085,37 грн., закрито у зв`язку з відсутністю в діях відповідача складу кримінального правопорушення. Крім того на час подання заяви про надання допомоги малозабезпеченим сім`ям та заповнення декларацій при оформленні допомоги малозабезпеченим сім`ям вона з чоловіком не проживала, а тому не знала про наявність чи відсутність у нього автомобілів. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду – без змін.
В судове засідання апеляційного суду представник апелянта не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, попередньо подавши заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення апеляційної скарги заперечила, просила рішення суду залишити без змін.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі заяви ОСОБА_1 від 21.10.2014 року №31352 та Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги, Управлінням соціального захисту населення Тисменицької РДА 24.10.2014 року було прийнято рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї відповідача з 01.10.2014 року з подальшим шестимісячним періодом переоформлення до 31.03.2018 року (а.с. 9-31).
Згідно інформації НАІС ДДАІ МВС України від 05.03.2018 року чоловік відповідача ОСОБА_2 є власником транспортних засобів: «Volkswagen LT 35 2461» (1999), білий, № двигуна НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ; «ВАЗ НОМЕР_3 1596» (2010), чорний, № двигуна НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 ; «Fiat Scudo 1997» (2002), синій, № двигуна НОМЕР_6 , д.н.з. НОМЕР_7 ; «Renault Master» (2004), білий, № двигуна G9UA754C030576, д.н.з. НОМЕР_11 . ОСОБА_3 - ОСОБА_4 є власником «Mercedes-Benz Sprinter 213 СDI 2148» (2000), чорний, № двигуна НОМЕР_8 , д.н.з. НОМЕР_9 (а.с. 32-34).
Відповідно до рішення Управління соціального захисту населення Тисменицької РДА №6 від 12.03.2018 року відповідачу припинено виплату державної соціальної допомоги з 01.04.2018 року до 30.09.2018 року у зв`язку з порушенням п. 12 Постанови КМУ №250 від 24.02.2003 року та визначено обсяг надміру виплачених коштів у розмірі 71085,37 грн. (а.с. 35).
Листом позивача від 11.04.2018 року відповідача повідомлено, що нею при оформленні державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї не задекларовано транспортні засоби сім`ї, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги, внаслідок чого були надміру виплачені кошти (а.с. 36).
В матеріалах справи наявні також копії Генеральних довіреностей, згідно яких наведені вище транспортні засоби передані у власність третім особам, а саме: 30.08.2013 року відповідач передала автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 213 CDI 2148» (2000), чорний, № двигуна НОМЕР_8 , д.н.з. НОМЕР_9 (а.с. 68); 22.11.2011 року ОСОБА_2 передав автомобіль марки «Volkswagen LT 35 2461» (1999), білий, № двигуна НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 69); 04.08.2013 року ОСОБА_2 передав автомобіль марки «ВАЗ 211340 1596» (2010), чорний, № двигуна НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 (а.с. 70); 27.11.2011 року ОСОБА_2 передав автомобіль марки «Renault Master» (2004), білий, № двигуна НОМЕР_10 , д.н.з. НОМЕР_11 (а.с. 71); 20.08.2014 року ОСОБА_5 передав автомобіль марки «Fiat Scudo 1997» (2002), синій, № двигуна НОМЕР_6 , д.н.з. НОМЕР_7 (а.с. 72).
Як вбачається з Довідки про надання інформації регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області від 23.03.2019 року, згідно бази даних ЄДР МВС України за ОСОБА_1 станом на 23.03.2019 року транспортні засоби не зареєстровані (а.с. 62).
Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 03.08.2018 року у діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме незаконного отримання (заволодіння) внаслідок шахрайських дій від Управління соціального захисту населення Тисменицької РДА грошових коштів на загальну суму 71085,37 грн., оскільки вона надала документи із зазначенням відомостей, які вважала дійсними, і не мала наміру незаконно, шахрайським способом заволодіти грошовими коштами Державного бюджету (а.с. к.п. 192-194).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення відповідача у жовтні 2014 року до Управління соціального захисту населення за призначенням соціальної допомоги у власності та володінні її сім`ї фактично не було вказаних вище транспортних засобів, оскільки усі вони відчужені згідно довіреностей третім особам.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» державною соціальною допомогою малозабезпеченим сім`ям є щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.
Постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №250 затверджено Порядок призначення та виплати соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (далі – Порядок).
Так, згідно з пунктами 2, 3 Порядку соціальна допомога призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.
За пунктом 6 Порядку для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу праці та соціального захисту населення, зокрема, декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї).
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» та п. 10 Порядку державна соціальна допомога не призначається, зокрема, у випадках, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).
Якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.
Пунктом 12 Порядку передбачено, що у разі коли особами, які входять до складу сім`ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.
Отже, припинення виплати соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та/або повернення (стягнення) її, у випадку, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму), можливі тоді, коли мали місце обставини навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу.
Частиною 1 ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Аналіз наведеної норми свідчить про те, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.02.2019 року по справі №545/163/17, а також у постанові у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11.04.2019 року по справі №150/164/17.
Отже суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів встановив, що на час звернення ОСОБА_1 до Управління із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям 21.10.2014 року транспортні засоби хоча і залишалися зареєстрованими за її чоловіком, проте фактично вибули з його володіння і користування, а ОСОБА_1 , подаючи заяву про призначення державної соціальної допомоги і відповідну декларацію, добросовісно помилялась щодо обставин відсутності в сім`ї транспортних засобів, що виключає застосування до неї заходів цивільно-правової відповідальності у виді стягнення надміру сплачених коштів.
Вказане підтверджується і постановою про закриття кримінального провадження від 3 серпня 2018 року, де зазначено, що при заповненні декларації бралися до уваги тільки ті автомобілі, які є фактично у використанні, а інші ОСОБА_1 вважала такими, що вже продані та не перебувають у використанні, а щодо того, що вони перебувають на реєстрації їй нічого не було відомо; вона не мала наміру приховати наявність транспортних засобів при поданні документів до управління та не мала наміру шляхом обману отримувати кошти з Державного бюджету.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані обставини справи, перевірені доводи сторін та надана їм належна оцінка, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та переоцінки доказів.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації Міністерства соціальної політики України слід залишити без задоволення, а рішення Тисменицького районного суду від 3 грудня 2019 року без змін.
Відповідно до частини другої ст. 136 ЦПК України судові витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 06.02.2020 року було задоволено клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 2643,00 грн. до ухвалення апеляційним судом судового рішення, а тому з позивача слід стягнути на користь держави вказану суму судового збору.
Частиною шостою ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.
За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації Міністерства соціальної політики України залишити без задоволення.
Рішення Тисменицького районного суду від 3 грудня 2019 року залишити без змін.
Стягнути з Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації Міністерства соціальної політики України (ЄДРПОУ 20552084, адреса: вул. Липова, 7, м. Тисмениця Івано-Франківської області, 77401) на користь держави 2643 грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 13 березня 2020 року.

Головуюча:                                                                О.О. Томин
Судді:                                                                        Г.П. Мелінишин
                                                                               О.В. Пнівчук