ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2553/20 Справа № 204/8097/15-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мащук В. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року        Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                       суддів         - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.
                       за участю секретаря – Лященко С.Г. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро 
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВердиктКапітал» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником 
по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2019 року,-

              В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» суму простроченої заборгованості за кредитом та процентами у розмірі 11 286,17 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам у розмірі 50 000 грн. 
Також вирішено питання щодо судових витрат (а.с. 75-77).

12 вересня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВердиктКапітал» звернулося до суду із заявою, в якій просило замінити вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» на його правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у справі № 204/8097/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до відповідачів, якими є – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором 35/АК-00034.08.2. В обґрунтування заяви, заявник посилався на те, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2016 року стягнуто з боржників (відповідачів) – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 35/АК-00034.08.2. 24.05.2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір № 15 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за договором кредиту № 35/АК-00034.08.2, у зв`язку з чим, заявник звернувся до суду з заявою про заміну стягувача (а.с.89-92).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2019 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВердиктКапітал», стягувач – Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», боржники – Мєшков Володимир Леонідович, ОСОБА_2 , про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником – задоволено.
Замінено вибутого стягувача Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» на його правонаступника -Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у справі № 204/8097/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до відповідачів, якими є – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором 35/АК-00034.08.2. (а.с.130-132).

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення норм процесуального права, ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановляння нової ухвали якою відмовити ТОВ «Вердикт Капітал» в задоволенні заяви про заміну сторони (а.с. 159-161).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а ухвалу - скасувати, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2016 року позовна заява Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості – задоволена частково: стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» суму простроченої заборгованості за кредитом та процентами у розмірі 11286, 17 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам у розмірі 50000 грн., та судові витрати по справі в розмірі по 2396 грн. 74 коп., з кожного (а.с.75-77).
Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» є повним правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» за кредитним договором №35/АК-00034.08.2 від 22.05.2008 року (а.с.96).
Відповідно до договору №15 від 24 травня 2019 року про відступлення прав вимоги, ПАТ «Родовід Банк» відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2019-04-05-000019-b, відступає новому кредитору ТОВ«»Вердикт Капітал» права вимоги за кредитами, а новий кредитор набуває права вимоги до позичальників та поручителів (а.с.98-100).
Відповідно до протоколу електронного аукціону № UA-EA-2019-04-05-000019-b власником кредитного портфелю, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 472 кредитними договорами, забезпеченими транспортними засобами став ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.101-102, 103).

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що сторона виконавчого провадження - стягувач ПАТ «Родовід Банк» вибув з виконавчого провадження у зв`язку з передачею ним права вимоги за кредитним договором правонаступнику - ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі правочину.

Проте з повністю з такими висновками суду погодитися не можна, зважаючи на наступне.
Так, відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
Згідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.
Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. 
Порядок відправлення та вручення судових повісток визначений ст.ст.128,130 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що судом 1 інстанції не здійснювався належний виклик учасників справи для розгляду заяви у судове засідання, оскільки згідно поштових конвертів, які направлялися відповідачам, останні поверталися з відмітками — адресат вибув та не проживає. 

Оскільки належне повідомлення осіб, які беруть участь у справі, є обов`язковим (ч. 2 ст. 211 ЦПК України), участь у справі є процесуальним правом таких осіб (ст. 43 ЦПК України), а згідно зі ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства належить змагальність сторін та доведення суду переконливості своїх доводів (повідомлення про судове засідання є елементом змагальності та обов`язком суду), то неповідомлення про дату судового засідання є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.
Елементом належної судової процедури, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, є принцип "рівності вихідних умов" [27] або як його ще називають принцип "рівності сторін" [25, с.59] і принцип змагальності [13, с. 176]. Принцип "рівності вихідних умов" (рівності сторін) вимагає надати кожній стороні можливість представити свою справу в умовах, які не дають їй значних переваг перед її опонентом, а принцип змагальності означає, що сторони мають право знайомитися зі всіма доказами або запереченнями, що залучені до справи, висловлювати свою думку про їх наявність, зміст і достовірність у відповідній формі та у відповідний час, у разі необхідності - у письмовій формі та заздалегідь.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були допущені порушення норм процесуального права, які визначають порядок розгляду даного питання.

Крім того, суд 1 інстанції не перевірив та не встановив суму грошових зобов`язань відповідачів, які згідно договору № 15 про відступлення прав вимоги від 24 травня 2019 року та додатку до нього перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВердиктКапітал», що має суттєве значення для вирішення справи по суті.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, відповідно до ч.1 ст.379 ЦПК України скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 –  задовольнити частково.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2019 року – скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.
Судді: