Номер провадження: 22-ц/813/2927/20 
Номер справи місцевого суду: 520/14389/15-ц
Головуючий у першій інстанції Пучкова І.М.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.03.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.
                        за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 (треті особи: Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Відділ державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції) про звільнення майна з-під арешту, на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Пучкової І.М. 17 січня 2018року у м. Одеса, -

встановила:

У жовтні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_1  (треті особи: Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ВДВС Овідіопольського районного управління юстиції) про звільнення майна з-під арешту(а.с. 2-4, 96-98).
В обгрунтування позову ПАТ КБ «Приватбанк» посилалось на те, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 21 серпня 2007 року було укладено кредитний договір № 452, відповідно до якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 100 000,00 долларів США строком до 21 серпня 2012 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами строки та в порядку, встановлених кредитним договором.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 452М, між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 21 серпня 2007 року було укладено договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_1 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме - 3-х кімнатну житлову квартиру загальною площею 79,05 кв.м., житловою площею 45,00 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.
17 листопада 2009 року постановою АА №613833 Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ, запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №9256115 від 17 листопада 2009 року, було накладено арешт на вищезазначену квартиру.
16 березня 2010 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси справа №2-4027/2010, запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №9644214 від 22 березня 2010 року було накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 та знаходиться в іпотеці ПриватБанку.
02 серпня 2010 року постановою про накладення арешту №114 СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, ст.слідчим Даменцова В.О., запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №10117664 від 06 серпня 2010 року було накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 та знаходиться в іпотеці ПриватБанку.
29 жовтня 2012 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №34767844 Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції, запис у Єдиному реєстрі відчуження об`єктів нерухомого майна №13177664 від 29 жовтня 2012 року було накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 та знаходиться в іпотеці ПриватБанку.
11 листопада 2015 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №48195852 Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №12008272 від 12 листопада 2015 року було накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 та знаходиться в іпотеці ПриватБанку.
26 листопада 2015 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області справа №5220/10539/15-ц, запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №12488999 від 09 грудня 2015 року було накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 та знаходиться в іпотеці ПриватБанку.
15 серпня 2016 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №51925512 Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області було накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 та знаходиться в іпотеці ПриватБанку.
15 серпня 2016 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№51925535 Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області було накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 та знаходиться в іпотеці ПриватБанку.
Позивач вважає, що вищезазначене майно підлягає звільненню з-під арешту з наступних підстав.
22 серпня 2007 року було зареєстровано в реєстрі за №13030 договір іпотеки, а також зареєстрована заборона за №13031, а постанови про накладення арешту були винесені 17 листопада 2009 року, 29 жовтня 2012 року, тобто пізніше, ніж було укладено договір іпотеки.
Крім того, 23 квітня 2015 року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення про звернення стягнення на 3-х кімнатну житлову квартиру загальною площею 79.05 м.кв., житлова площа 45.00 м.кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .
Проте, вказані арешти унеможливлюють виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2015 року.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2018 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» було відмовлено (а.с. 151).
В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не було враховано, що у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 452, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 21 серпня 2007 року було укладено іпотечний договір. У матеріалах справи наявне судове рішення про звернення стягнення на іпотечне майно, а постанови про арешт даного майна перешкоджають виконанню судового рішення у встановлений цим рішенням спосіб (а.с. 153-155).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31 березня 2020 року провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про зняття арешту з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , накладеного 02 серпня 2010 року постановою про накладення арешту №114 СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, ст.слідчим Даменцова В.О., запис у реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №10117664 від 06 серпня 2010 року, - закрито.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника АТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено та не надано до суду жодного доказу на підтвердження своїх вимог.
Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 21 серпня 2007 року було укладено кредитний договір № 452, відповідно до якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 100 000,00 долларів США строком до 21 серпня 2012 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами строки та в порядку, встановлених кредитним договором.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 452М, між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 21 серпня 2007 року було укладено договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_1 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме - 3-х кімнатну житлову квартиру загальною площею 79,05 кв.м., житловою площею 45,00 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.
Матеріалами справи встановлено, що на квартиру АДРЕСА_1 було накладено ряд арештів, а саме: 
17 листопада 2009 року постановою АА №613833 Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ, запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №9256115 від 17 листопада 2009 року, було накладено арешт на вищезазначену квартиру.
16 березня 2010 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси справа №2-4027/2010, запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №9644214 від 22 березня 2010 року було накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 та знаходиться в іпотеці ПриватБанку.
29 жовтня 2012 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №34767844 Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції, запис у Єдиному реєстрі відчуження об`єктів нерухомого майна №13177664 від 29 жовтня 2012 року було накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 та знаходиться в іпотеці ПриватБанку.
11 листопада 2015 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №48195852 Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №12008272 від 12 листопада 2015 року було накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 та знаходиться в іпотеці ПриватБанку.
26 листопада 2015 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області справа №5220/10539/15-ц, запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №12488999 від 09 грудня 2015 року було накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві і ОСОБА_1 та знаходиться в іпотеці ПриватБанку.
15 серпня 2016 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №51925512 Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області було накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 та знаходиться в іпотеці ПриватБанку.
15 серпня 2016 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№51925535 Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області було накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 та знаходиться в іпотеці ПриватБанку.
23 квітня 2015 року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення про звернення стягнення на 3-х кімнатну житлову квартиру загальною площею 79.05 м.кв., житлова площа 45.00 м.кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .
Банк вважав, що вказані арешти унеможливлюють виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2015 року та порушують його права як іпоткодержателя, який має пріоритетне право на погашення кредитної заборгованості.
Статтями 575, 577 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки щодо зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Статтею 4 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Особливості звернення стягнення на заставлене нерухоме майно визначено також положеннями Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року.
Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Арешт з майна може бути знятий виконавцем за рішенням суду (частина перша, п`ята статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).
Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею?59 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частин четвертої та п'ятої статі?59 Закону?України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Таким чином, Акціонерне товаристве Комерційний Банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом про зняття арешту з майна, яке належало відповідачу (боржнику), а на даний час Банк (за рішенням суду) може розпорядитися цим майном. Тобто, Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом у випадку, який регламентований Законом України «Про виконавче провадження», як «інший випадок».
Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 60 Закону України «Про виконавче провадження»).
Виходячи з системного тлумачення статей 16, 572, 589 ЦК України, статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», статті 1 Закону України «Про іпотеку» і роз`яснень пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Проте, вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував, що на майно особи, яка володіє на законних підставах майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно), накладено арешт, який перешкоджає власнику вільно володіти та розпоряджатися належним йому майном, тому з метою усунення перешкод у володінні і розпорядженні майном подано відповідну позовну заяву.
Таким чином, висновки суду першої інстанцій про те, що арешти, накладені на спірне майно, не порушують права Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», є необґрунтованими.
При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2018 рокупідлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.  
Крім того, колегія суддів, на підставі положень ст. 141 ЦПК України, вирішує питання щодо розподілу судових витрат у справі.
Згідно ч.ч.1,2 стю 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються , у разі задоволення позову - на відповідача.
На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку про необхідність стягнення зі  ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 3 654 гривень.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» - задовольнити частково.
Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2018 року- скасувати, ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 (треті особи: Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Відділ державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції) про звільнення майна з-під арешту - задовольнити частково.
Зняти арешт з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , накладений 17 листопада 2009 року постановою НОМЕР_2 Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ, запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів ого майна №9256115 від 17 листопада 2009 року. 
Зняти арешт з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , накладений 16 березня 2010 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси справа №2-4027/2010, запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження і нерухомого майна №9644214 від 22 березня 2010 року.
Зняти арешт з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , накладений 29 жовтня 2012 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №34767844 Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції, запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №13177664 від 29 жовтня 2012 року.
Зняти арешт з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , накладений 11 листопада 2015 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №48195852 Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №12008272 від 12 листопада 2015 року.
Зняти арешт з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , накладений 26 листопада 2015 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області справа №5220/10539/15-ц, запис у Єдиному реєстрі заборон «лчуження об`єктів нерухомого майна №12488999 від 09 грудня 2015 року.
Зняти арешт з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , накладений 15 серпня 2016 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №51925512 Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області.
Зняти арешт з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , накладений 15 серпня 2016 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №51925535 Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області.
Стягнути зі  ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 3 654 гривень.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.
Повний текст судового рішення складений 16 квітня 2020 року.

Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                 А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе