ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/253/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О.     В. – головуючий, Дроботова Т.     Б., Чумак Ю.     Я.
за участю секретаря судового засідання – Грузицької І.     В.
розглянувши у закритому судовому засіданні касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (командування Повітряних Сил Збройних Сил України)
на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2019 (суддя Ярмак     О.     М.)
і постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 (головуючий суддя  Смірнова Л.     Г., судді Верховець І.     І., Тищенко А. І.) 
у справі № 910/253/19
за позовом Військової частини НОМЕР_1 (командування Повітряних Сил Збройних Сил України)
до Дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - Державного підприємства "Укроборонсервіс"
про стягнення 1     991     481,26     грн,
(у судовому засіданні взяла участь представниця відповідача Моргун     І.     О.)
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Військова частина НОМЕР_1 (далі – позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - Державного підприємства "Укроборонсервіс" (далі – відповідач) про стягнення 1     991     481,26 грн штрафних санкцій за порушення умов договору від 11.07.2017 №     А     350/129/362т/ПС щодо якості наданих послуг, строку усунення недоліків та зобов`язання відповідача провести відновлення виробу шляхом ремонту або заміни приладу, що відмовив.
2. Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що за результатами проведеного комісією за участю представників сторін аналізу причин виходу з ладу виробу було складено акт дослідження від 29.12.2017 №     47/1, яким засвідчено, що відмова приладу сталася внаслідок довготривалої експлуатації та зберігання, тому відповідач стверджує про відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання.
3. Окрім того, відповідач заявив про необхідність застосування наслідків спливу позовної давності у цій справі.
Короткий зміст судових рішень
4. Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.07.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2019, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
5. Суди дійшли висновку про наявність у відповідача обов`язку виконати свої зобов`язання за договором від 11.07.2017 №     А     350/129/362т/ПС щодо усунення виявлених недоліків ремонтних робіт з відновлення виробу шляхом ремонту або заміни приладу.
6. Разом з тим, суди встановили, що позивач виявив дефект виробу 07.12.2017, тобто у позивача виникло право на відновлення своїх прав щодо якісного отримання ремонтних робіт виробу 08.12.2017. 
7. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що річна позовна давність, передбачена частиною першою статті 863 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), сплинула 08.12.2018, в той час як з позивач звернувся до суду 26.12.2018, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
8. Позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і постанову суду апеляційної інстанції, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)
9. Скаржник не погоджується з висновками судів щодо початку перебігу позовної давності і зазначає, що про порушення свого права дізнався у квітні 2018 року після отримання відмови від відповідача відремонтувати виріб, отже право на звернення до суду з цим позовом виникло у позивача з 11 квітня 2018 року.
10. Скаржник зазначає, що відповідач повинен був задовольнити рекламаційний акт від 15.12.2017 №     1 у строк до 14.01.2018, а отже з 15.01.2018 у позивача виникло право на нарахування відповідачу штрафних санкцій, а отже строк позовної давності щодо штрафних санкцій слід обчислювати з вказаної дати.
11. Скаржник посилається на неправильне застосування судами приписів пунктів 1, 4 частини першої статті 263 ЦК України і неврахування того факту, що перебіг строку позовної давності зупинявся з 26.11.2018 по 16.12.2018 у зв`язку із введенням воєнного стану, в тому числі у Вінницькій області.
12. Окрім того, скаржник зазначає, що не був обізнаний з поданою відповідачем заявою про застосування позовної давності, а тому не мав можливості висловити свої доводи і заперечення  щодо позовної давності.
Позиція інших учасників справи
13. Відповідач подав відзив, у якому не погоджується з доводами касаційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій – без змін.
14. У відзиві відповідач зазначає, що оскільки позивач вказує на неналежну якість виконаного ремонту, то до його вимог застосовується спеціальна позовна давність в один рік, перебіг якої починається від дня заявлення про недоліки, тобто з 08.12.2017. Відповідач посилається на приписи статті 266 ЦК України щодо заявлених до стягнення штрафних санкцій і зазначає, що у зв`язку зі спливом позовної давності до основної вимоги, позовна давність і до додаткових вимог (стягнення неустойки) теж сплила. Відповідач наголошує на відсутності обставин, які б зумовлювали зупинення перебігу строку позовної давності у цій справі.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
15. 11.07.2017 між позивачем (замовник) та відповідачем (виконавець) укладено договір № 350/129/362т/ПС на середній ремонт виробу (далі - договір) на загальну суму 50     220     177,00 грн.
16. Згідно з розділом 2 договору, виконавець взяв на себе гарантійні зобов`язання щодо надійної роботи виробу (складових виробу), які зазначені у Додатку 5 до договору, протягом встановленого гарантійного строку, починаючи з дати затвердження замовником акта прийому-передачі виробу (форма - додаток 2 до договору).
17. Так, у разі виходу із ладу відремонтованого виробу або його складових (виявлення дефектів чи некомплекту у процесі експлуатації) до закінчення гарантійного строку, якщо при цьому не встановлена вина військової частини, що експлуатує даний виріб, виконавець зобов`язаний усунути виявлені недоліки за свій рахунок власними силами та засобами у порядку та в строки відповідно до ГОСТ В 15.703-78, але не більше 30 календарних днів.
18. Відповідно до пункту 1.13 додатку № 5 до договору, виконавець бере на себе гарантійні зобов`язання щодо надійної роботи виробу (складових виробу), які зазначені у специфікації послуг (пункт 1.9 додатку № 5 до договору) протягом 12 місяців з дати затвердження замовником акта прийому-передачі виробу.
19. Умовами пункту 7.2 договору визначено:
– за порушення умов зобов`язання щодо якості наданих послуг з виконавця стягується штраф у розмірі 20% вартості неякісних послуг;
– за порушення строків виконання зобов`язання, визначених у пунктах 2.2, 5.1 договору, з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.
20. Умовами пункту 5.10 договору визначено право виконавця залучати до надання послуг за договором співвиконавців (контрагентів) згідно договору, проте відповідальність за результати їх роботи залишається за виконавцем.
21. На підставі пункту 5.10 договору, виконавцем для виконання своїх зобов`язань щодо надання визначених договором послуг було залучено співвиконавця – Державне підприємство завод “Генератор” шляхом укладення з ним договору від 08.06.2017 №Д29-5.1.1/263, предметом якого було проведення регенерації приладу.
22. За актом наданих послуг від 02.11.2017 передбачені договором від 08.06.2017 №Д29- 5.1.1/263 послуги регенерації були надані, в подальшому прилад був поставлений на виріб.
23. Відповідно до акта приймання наданих послуг від 16.11.2017 № 111 (далі – акт) складеним на виконання умов договору, виконавцем було виконано та передано, а замовником прийнято послуги з ремонту виробу вартістю 4     405     932,00     грн із зазначенням, що обсяг, якість послуг та технічний стан і комплектність складових частин виробу відповідають вимогам, визначеними умовами договору. Акт підписаний комісією у складі представників замовника та виконавця.
24. За умовами договору виконавцем виставлено рахунок №     РАХН- 00689 для оплати послуг з ремонту по договору на суму 4 405 932,00грн, який оплачено замовником на підставі платіжного доручення від 17.11.2017 № 655 у повному обсязі.
25. 07.12.2017 виявлено, що відремонтований за договором виріб вийшов з ладу через несправність приладу, що зафіксовано у рекламаційному акті від 15.12.2017 № 1, який складений позивачем в односторонньому порядку у зв`язку із неявкою відповідача (повідомлення №     350/174/308/11/113/рао/пс від 07.12.2017).
26. Згідно з рекламаційним актом від 15.12.2017 № 1 виріб, відремонтований на ДП “Укроборонсервіс", гарантійний строк до 05.10.2018, фактично в експлуатації: 2 місяці з моменту отримання, гарантійне напрацювання не визначено; призначений строк служби - до 05.10.2024, призначені ресурсні показники становлять 7 років (5600 годин), деталі: Ф1С № СТ7528Ы, клістрон КИУ-43 № 132В315 першого ППК. Опис виявленого дефекту: Ф1С № СТ7528Ы виріб КИУ-43 № 132В315 першого ППК несправний, вихід струму вакіону за межі допуску.
27. Відповідно до акта дослідження від 29.12.2017 № 47/1 та акта комісії по аналізу виробу комісією у складі представників замовника та виконавця було проведено дослідження несправностей та встановлено, що дефект виробу, а саме: попадання охолоджувальної рідини у вакуумний простір виробу через наявність отвору в колекторі виник внаслідок його тривалої експлуатації, виготовлений в 03.1991р.; характер дефекту: експлуатаційний, виріб відновленню не підлягає.
28. 27.02.2018 позивач звернувся до відповідача, як виконавця ремонтних робіт з претензією за вих.№ 350/123/235/пс про сплату штрафних санкцій за порушення зобов`язань по договору та проведення відновлення виробу шляхом ремонту або заміни приладу, що відмовив. У відповідь на вказану вимогу відповідач листом за вих.№ 3561 відхилив вимоги замовника із посиланням на те, що прилад з ладу вийшов з причин, не пов`язаних із наданням послуг підприємством.
29. Позивач, посилаючись на вказані обставини та неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, просить стягнути з відповідача 881     186,40 грн штрафу відповідно до умов пункту 7.2 договору за порушення зобов`язань щодо якості наданих послуг, 801     879,62 грн пені за порушення строку виконання зобов`язань, визначених у пунктах 2.2, 5.1 договору щодо усунення виявлених недоліків у строк не більше 30 календарних днів та 308     415,24 грн штрафу за прострочення понад тридцять календарних днів.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
30. 08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ".
31. Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
32. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України (тут і далі – у редакції, чинній до 08.02.2020), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
33. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).
34. З урахуванням визначених меж розгляду справи судом касаційної інстанції, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про неправильну оцінку судами попередніх інстанцій доказів, наявних у справі, необхідність надання повторної оцінки доказам та повторного встановлення фактичних обставин справи.
Щодо суті касаційної скарги
35. Предметом касаційного оскарження у цій справі є рішення суду першої інстанції і постанова суду касаційної інстанції в частині висновків судів щодо застосування позовної давності.
36. Так, суди дійшли висновку про наявність вини відповідача у порушенні зобов`язання щодо передачі якісно виконаних робіт, та наявність у нього обов`язку усунути виявлені недоліки, що виникли в межах гарантійного строку, у визначений договором строк, що останнім здійснено не було.
37. Відмовляючи у задоволені позовних вимог суди, враховуючи правомірність позовних вимог позивача до відповідача як до підрядника за договором підряду, дійшли висновку про те, що позивач пропустив строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем.
38. Колегія суддів погоджується з таким висновком судів, виходячи з такого.
39. Так, позовна давність – це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку позову до суду.
40. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.
41. Згідно зі статтею 863 ЦК України до вимог щодо неналежної якості роботи, виконаної за договором підряду, застосовується позовна давність в один рік, а щодо будівель і споруд - три роки від дня прийняття роботи замовником.
42. Якщо договором підряду або законом встановлений гарантійний строк і заява з приводу недоліків роботи зроблена у межах гарантійного строку, перебіг позовної давності починається від дня заявлення про недоліки (частина перша статті 864 ЦК України).
43. Установивши, що недоліки щодо якості виконаної роботи позивач виявив у межах гарантійного строку 07.12.2017, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що право вимоги у позивача на відновлення своїх прав щодо отримання ремонтних робіт належної якості розпочалося з 08.12.2017, отже спеціальна позовна в один рік стосовно вимог щодо неналежної якості роботи сплинула 08.12.2018, а тому, враховуючи, що позивач звернувся до суду з цим позовом 26.12.2018, тобто із пропуском позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, вказане є підставою для відмови у задоволенні позову.
44. Доводи позивача стосовно того, що строк позовної давності слід відраховувати після отримання відмови відповідача усунути виявлені дефекти не узгоджуються з приписами статті 864 ЦК України та ґрунтуються на вільному тлумаченні позивачем норм чинного законодавства.
45. З огляду на викладене, безпідставними є доводи позивача про те, що він не пропустив строк звернення до суди з цим позовом.
46. Відповідно до вимог глави 19 ЦК України можливість захисту в судовому порядку цивільного права обмежена позовною давністю, адже згідно з частиною четвертою статті 267 цього Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
47. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Європейського суду з прав людини (юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32), далі – ЄСПЛ) зауважує, що «позовна давність – це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).
48. Суди встановили факт звернення позивача з цим позовом до суду з вимогами щодо неналежної якості роботи, виконаної за договором підряду з пропуску позовної давності, у зв`язку з чим необґрунтованими є доводи позивача про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо застосування відповідальності (стягнення неустойки) до підрядника за неналежну якість роботу.
49. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Фінікарідов проти Кіпру" механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (рішення ЄСПЛ у справі "Фінікарідов проти Кіпру").
50. Оцінюючи через призму статті 6 Конвенції застосування судами положень національного законодавства про позовну давність, колегія суддів касаційного суду не вбачає порушення основоположних принципів справедливості судового рішення, оскільки судами не встановлено обставин та скаржником не надано вагомих аргументів щодо неможливості захисту ним своїх прав та інтересів в межах строків позовної давності, як і не доведено останнім обставин, з якими закон, зокрема, пункти 1 і 4 частини першої статті 263 ЦК України, пов`язує зупинення перебігу позовної давності, а навпаки, встановлені апеляційним господарським судом обставини свідчать про те, що позивач був не позбавлений можливості звернутися з цим позовом до суду в межах позовної давності, а тому колегія суддів відхиляє доводи скаржника, викладені у пункті 11 цієї постанови, як необґрунтовані.
51. Доводи скаржника стосовно того, що він не був обізнаний з поданою відповідачем заявою про застосування позовної давності правомірно відхилені апеляційним господарським судом з посиланням на передбачені процесуальним законом права та обов`язки сторони судового процесу.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
52. Звертаючись із касаційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків судів попередніх інстанцій та не довів неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування оскаржуваних судових рішень.
53. За таких обставин, касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (командування Повітряних Сил Збройних Сил України) залишити без задоволення, а оскаржувані рішення місцевого господарського суду і постанову апеляційного господарських суду – без змін як такі, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права.
Розподіл судових витрат
54. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувані судові рішення, відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору необхідно покласти на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (командування Повітряних Сил Збройних Сил України) залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2019 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 у справі №     910/253/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                О.     В.     Случ 
Судді                                                                                          Т.     Б.     Дроботова
                                                                                          Ю.     Я.     Чумак