ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року	Львів	Справа № 500/1116/19 пров. № А/857/271/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                        Пліша М.А.,
суддів                                                             Судової-Хомюк Н.М., Шинкар Т.І., 
за участю секретаря судового засідання                    Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року (головуючий суддя Хрущ В.Л., м. Тернопіль, повний текст складено 23.09.2019) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом  до Тернопільської митниці ДФС в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2019/000007/2 від 02.01.2019; картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403000/2019/00005; рішення про відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів №1362/П/19-70-19-29 від 01.04.2019.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що таке прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. 
В апеляційній скарзі зазначає, що 12 грудня 2018 року в Федеративній республіці Німеччина в місті Мюнхен у пана ОСОБА_2 (фізична особа) ОСОБА_1 придбав автомобіль Тоуоtа Lаnd Сruiser 300 вартістю 5900 Євро. Купівля-продаж цього автомобіля була оформлена договором купівлі вживаного автомобіля від приватної особи від 12 грудня 2018 року та розпискою про отримання продавцем готівкових коштів за проданий автомобіль від 12 грудня 2018 року.
Після цього, вказаним вище автомобілем він в`їхав на митну територію України. З метою розмитнення автомобіля він подав через свого представника 28.12.2018 до Тернопільської митниці ДФС наступні документи:
1.          Рахунок-фактура (інвойс) - договір купівлі вживаного автомобіля від приватної особи від 12 грудня 2018 року.
2.          Декларація про походження товару А 37658251 від 26.07.2016.
3.          Акт про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA20903/2-18/72630 від 15.12.2018.
4.          Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 26.07.2016.
5.          Договір про надання послуг митного брокера №1775 від 14.12.2018.
6.          Паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_2 від 26.07.2016.
7.          Витяг з інтернет сайту від 26.12.2018.
8.          Паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України НОМЕР_3 від 30.04.2015.
9.          Митна деклараціяUA403010.2018.011495 від 28.12.2018.
При цьому, при визначенні митної вартості автомобіля Тоуоtа Lаnd Сruiser 300, ОСОБА_1 виходив із реальної ціни, за якою його було придбано, тобто відповідно до договору купівлі цього автомобіля від 12 грудня 2018 року. Тобто, в декларації ним було зазначено вартість автомобіля на рівні 5900 Євро.
02.01.2019 Тернопільською митницею ДФС Державної митної служби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2019/000007/2 від 02.01.2019, відповідно до якого орган ДФС змінив заявлену ним вартість автомобіля та визначив її на рівні 10295,18 Євро, оскільки документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, на вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно ч.2 ст.53 Митного кодексу України, а саме банківський платіжний документ, або інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що стосуються оцінюваного товару та додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МКУ копію експортної декларації країни відправлення, висновок про вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
Така митна вартість (10295,18 Євро) визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст. 64 МКУ - за основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості даного транспортного засобу згідно schwackenet.
Водночас, інші методи визначення митної вартості не були застосовані з наступних підстав:
1.Методи визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (ст. 59 МК України) та визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (ст. 60 МК України)не був застосований через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів.
           2.Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості (ст. 62 МК України) не був застосований оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних товарів, що продаються на території України , а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни.
           3. Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (ст. 63 МК України) не був використаний, так як відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару.
22.01.2019 року представника позивача - ОСОБА_3 Сергія Павловича повідомлено про те, що за результатами перевірки поданої митної декларації відмовлено у митному оформленні товарів у зв`язку із прийняттям згаданого вище рішення про коригування митної вартості. Про це складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403000/2019/00005.
У зв`язку із прийнятими рішеннями Тернопільської митниці ДФС в порядку, передбаченому ч.8 ст.55 МК України ним 27.03.2019 додатково надано митному органу:
-          розписка про отримання продавцем готівкових коштів за проданий автомобіль від 12 грудня 2018 року, відповідно до якої продавець ОСОБА_4 отримав на виконання договору купівлі автомобіля грошові кошти в сумі 5900 Євро
-          висновок експертного автотоварознавчого дослідження №37/19 від 05 лютого 2019 року, відповідно до якого ринкова вартість Тоуоtа Lаnd Сruiser 300, що ввезений на митну територію України станом на 05.02.2019 становить 191919,98 гривень.
Митний орган, за наслідками розгляду додаткових документів 01.04.2019 за №1362/П/19-70-19-29 надав обгрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів з огляду на те, що розписка про отримання продавцем готівкових коштів за проданий автомобіль від 12 грудня 2018 року не може вважатися розрахунковим документом в розумінні ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»,  висновок експертного автотоварознавчого дослідження №37/19 від 05 лютого 2019 року складений виходячи із пробігу транспортного засобу на рівні - 529068 км, а у договорі купівлі цього автомобіля зазначено пробіг 300000 км. Така розбіжність, на думку митного органу, викликає сумнів у достовірності інформації про вартість імпортованого транспортного засобу.
          Суд першої інстанції визнав встановленими обставини, що за результатами проведеної консультації Тернопільської митниці ДФС із декларантом ОСОБА_1 , відповідно до положень ч.4 ст. 57 МКУ, сторони дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МКУ .
Жодної згоди між декларантом та Тернопільською митницею не досягалося. Про неможливість визначення митної вартості за іншими методами Тернопільська митниця ДФС прийняла власне вольове рішення без погодження із декларантом. Жодних доказів згоди позивача до суду відповідачем подано не було.
З огляду на характер спірних правовідносин суд дійшов висновку, про те, що сукупність документів, що були подані Тернопільській митниці ДФС зі сторони ОСОБА_1 були не достатніми з точки зору визначення ціни товару. Ненадання позивачем платіжних документів, які б підтверджували факт купівлі-продажу автомобіля є підставою для сумніву у Тернопільської митниці ДФС, підставою для витребування додаткових документів та прийняття рішення про відмові у митному оформлення транспортного засобу за ціною, що визначене за основним методом - за ціною договору купівлі-продажу та коригування митної вартості.
Апелянт з такими висновками суду не погоджується, оскільки: - митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обгрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростував зміст договору купівлі-продажу від 12.12.2018, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів Німеччини інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження позивачу автомобіля та отримання або не отримання від позивача коштів в сумі 5900 EUR та/ або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб.
Посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в договорі купівлі-продажу поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.
Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1884/16.
          Зі змісту положень розділу III («Митна вартість товарів та методи її визначення») Митного кодексу України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обгрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів. 
Відповідно рішення органу доходів і зборів не може грунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні грунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 22 жовтня 2019 року (справа № 140/231/19). Відповідач необгрунтовано відмовив у митному оформленні автомобіля за первинною митною декларацією, необгрунтовано вимагав додаткові документи та необгрунтовано визначив митну вартість на рівні 10295 EUR.
          Відповідачем також не доведено обставин, які б викликали обгрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною договору купівлі-продажу, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.
Наявність у поданих позивачем документах будь-яких розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем зазначено не було, а тому належних підстав для коригування митної вартості у митного органу не було.
Крім того, вищезазначений договір купівлі-продажу автомобіля від 12 грудня 2019 року містить усі необхідні реквізити сторін та підписи обох сторін.
З огляду на вищенаведене, вважає покликання відповідача нікчемними на відсутність документів, що підтверджують оплату товару, як підставу виникнення сумнівів щодо митної вартості товару, оскільки у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. Згідно з частиною сьомою статті 58 МК України платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно).
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23 липня 2019 року (справа №1140/3242/18).
          Крім того, апелянт звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 за результатом розгляду справи №809/1884/16, згідно якої посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару. Згідно правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 11.09.2012 в справі №21-262а12, та Верховного Суду, викладених в постанові від 30.10.2018 в справі №826/25605/15, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обгрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю та прийняття рішення про коригування митної вартості є наявність обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1)          невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2)          неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3)          невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4)          надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі №805/2713/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі № 808/9123/15, від 20 лютого 2018 у справі №809/1884/16.
          Вважає, що підстав для відмови у прийнятті первинної митної декларації та прийняття рішення про коригування митної вартості у Тернопільської митниці ДФС не було. Вони не здобули жодних доказів, які б спростовували числові значення ціни автомобіля, що зазначені у договорі купівлі-продажу.
Митний орган має право відійти від законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість. Водночас приписи статей МК зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. (Постанова ВС від 10.10.2019 у справі № 809/1469/16)
Декларант подав Тернопільській митниці ДФС усі необхідні документи для декларування вартості автомобіля за основним методом, він розрахував належно усі числові значення та коректно заповнив подану декларацію. Подання усіх документів, що зазначені у ч.2 ст. 53 МК України не передбачено жодним нормативно-правовим актом. Декларант виконав вимоги ч.1 ст. 53 МКУ та подав Тернопільській митниці ДФС пакет документів, якого достатньо для визначення числових значень вартості задекларованого автомобіля. Митним органом необгрунтовано витребувано у декларанта додаткові документи, тобто за відсутності обставин, передбачених ч.3 ст. 53 МК України. Та в подальшому в порушення Закону митним органом прийнято оскаржувані рішення про відмову в прийнятті митної декларації та коригування митної вартості,тобто за відсутності обставин, передбачених ст. 54-55 МК України.
Одних лише сумнівів, як це вважає суд першої інстанції, недостатньо для витребування додаткових документів у декларанта. Для цього мають бути встановлені обставини, передбачені ч.3 ст. 53 МК України.
Тернопільська митниця ДФС у картці відмови в прийнятті митної декларації №UА403000/2019/00005 вказано як причину відмови у митному оформленні - прийняття рішення про визначення митної вартості товару від 02.01.2019 № UА403000/2019/000007/2 та неподання повного пакету документів для підтвердження заявленої митної вартості. При цьому не зазначено які саме документи не подані декларантом.
Водночас, рішення про коригування митної вартості товару від 02.01.2019 № UА403000/2019/000007/2 прийняте у зв`язку із тим що митна вартість імпортованого товару не може бути визначена у зв`язку із тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні. При цьому не зазначено які саме числові значення митної вартості не підтверджено.
Згідно рішення про коригування митної вартості товарів за №UА403000/2019/ 000007/2 від 02.01.2019, митна вартість транспортного засобу визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Джерело інформації: спрацювання АСАУР «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел».
Спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.
Суд дійшов висновків про те, що коригування митної вартості митним органом було результатом того, що декларант не надав на вимогу митного органу додаткових документів на підтвердження сплати заявленої митної вартості.
Про те, суд залишив поза увагою те, що Тернопільська митниця ДФС не вчинила жодних дій до спростування заявленої митної вартості. Тернопільська митниця ДФС не провела товарознавчого дослідження автомобіля, не надіслала запити у компетентні органи іноземної держави з метою отримання відомостей про ціну договору купівлі-продажу автомобіля та відтак не спростувала заявленої вартості у митній декларації позивача. Жоден доказ Тернопільською митницею ДФС на підтвердження законності прийнятих оскаржуваних рішень суду надано не було.
Суд у своїх висновках погодився із позицією відповідача у цій справі про те, що документи, надані декларантом до митної декларації не містили достатньої інформації щодо заявленої вартості товару. Проте, суд не вказав, якої саме інформації щодо заявленої вартості товару було недостатньо.
Щодо розписки продавця від 12.12.2018, то апелянт вважає, що такий доказ є достовірним і допустимим. Те, що розписка не була подана разом із іншими документами по суті нічого не означає. Відповідач жодним чином у відзиві не зазначив аргументів на її спростування. А суд їй надав оцінку з точки зору свого бачення на спірні правовідносини. Ця розписка підтверджує, що автомобіль Тойота Ленд Крузер був проданий за грошові кошти в сумі 5900 EUR.
З приводу висновку експертного товарознавчого дослідження від 05.02.2019 то апелянт вважає, що такий доказ є достовірним і допустимим однозначно. Те, що показник одометра автомобіля різниться у договорі купівлі-продажу та висновку експертного товарознавчого дослідження по суті нічого не означає. Висновок експерта виконувався через два місяці після укладення договору купівлі-продажу і це нормально, що показники різні - автомобіль же не стояв увесь цей час. Відповідач жодним чином у відзиві не зазначив аргументів на спростування висновку експертного товарознавчого дослідження. Суд надав оцінку цьому доказу з точки зору документу, що мав бути поданим позивачем при митному оформленні транспортного засобу для підтвердження ціни, про те не надав цьому доказу оцінки з точки зору числового значення ціни та правильності визначення її саме позивачем та протиправності визначення ціни на рівні 10250 EUR відповідачем.
Показання одометра не мають жодного значення, оскільки рішення про відмову у прийнятті митної вартості та коригування митної вартості не містять посилань на розбіжність у поданих документах. Автомобіль був оглянутий відповідачем та пробіг на рівні 545417 км зафіксований у витягу із електронного каталогу SСНWАСКЕ. Договір купівлі-продажу заповнював продавець та помилково зазначив пробіг цього автомобіля на рівні 300000 км. На це декларант звернув увагу лише після того, як отримав відмову у прийнятті митної декларації.
Суд не звернув уваги на спосіб визначення вартості автомобіля Тойота Ленд Крузер при коригуванні митної вартості. У матеріалах справи міститься витяг з електронного каталогу SСНWАСКЕ від 02.01.2019. Даний витяг містить запис, виконаний на німецькій мові, безпосередній переклад якого свідчить «підлягає технічній експертизі». Доказів проведення експертизи відповідачем не надано.
При визначенні митної вартості за цим каталогом відповідачем враховувався середній пробіг подібного автомобіля на рівні 216839 км. Пробіг автомобіля, що був ввезений складав 545417 км, тобто вдвічі більший за той, що взятий для порівняння митним органом.
Подання позивачем нової митної декларації при чинному рішенні про коригування митної вартості товару, навіть за умови, невірного заповнення одного із підрозділів графи 43 такої декларації, правильність внесення даних до яких перевіряє саме посадова особа митного органу, не може обмежити чи позбавити декларанта права на оскарження в суді відповідного рішення і ставити питання про перевірку його на предмет обґрунтованості і законності, в тому числі на відповідність вимогам частини 2 статті 55 МК України.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку національним законодавством з недостатньою чіткістю врегульовано питання щодо неможливості оскарження та скасування рішень про коригування митної вартості постановлених митним органом з порушенням закону у випадку випущення товарів у вільний обіг за новою декларацією із зазначенням митної вартості, вказаної митним органом в оскаржуваному рішенні.
Підтвердженням вказаних обставин щодо недостатньої чіткості закону на противагу від зазначеного судового рішення Верховного Суду від 30.10.2018 по справі №816/2396/17 (адміністративне провадження №К/9901/61818/18) мають місце численні судові рішення Верховного суду, зокрема від 24 січня 2019 року у справі №821/1697/17, від 22 квітня 2019 року у справі №815/6242/17, 09 квітня 2019 року у справі №825/1990/17, 27 червня 2019 року у яких Верховний суд надає правову оцінку рішенню про коригування митної вартості після випуску товару у вільний обіг незалежно від застосованого методу випуску у вільний обіг - «під гарантію» або шляхом подання «нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості» та встановивши обставини щодо прийняття рішення в порушення закону, суд приймає рішення про визнання протиправним та скасування рішенню про коригування митної вартості.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.  
Судом першої інстанції встановлено, що 28.12.2018 агентом з митного оформлення позивача ОСОБА_5 до митного оформлення подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA403010/2018/011495, якою задекларовано товар, який ввозиться на митну територію України, а саме вживаний легковий автомобіль марки Toyota, модель Land Cruiser 300, номер шасі НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , об`єм двигуна - 2982 см. куб., 2003 року виготовлення. У вказаній митній декларації позивачем самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) - 5900,00 євро.
Одночасно із митною декларацією, надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, зокрема:
-                    рахунок-фактура (інвойс) №  б/н  від 12.12.2018;
-                    декларація про походження товару №А37658251 від 26.07.2016;
-                    акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UА20903/2018/72630 від 15.12.2018;
-                      свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 26.07.2016;
-                    договір про надання послуг митного брокера №1775 від 14.12.2018;
-                    паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 20.12.2012;
-                    інші некласифіковані документи - витяг з Інтернет  сайту  б/н  від 26.12.2018;
-                    паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України НОМЕР_3 від 30.04.2015.
Під час автоматизованого контролю, автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» було згенеровано форми митного контролю: « 103-1 Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених ЄАІС Держмитслужби»; « 105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів»; « 106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів». Також, автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» проінформовано: «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації/, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_4 , валюта - EUR, вартість -10295,18».
Відповідно до профілів ризику, згенерованих АСАУР, та Розпорядження Тернопільської митниці ДФС від 19.10.2018 №24-р посадовою особою підрозділу митного оформлення направлено до спеціалізованого підрозділу - відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання запит №2988 від 29.12.2018 щодо правильності визначення митної вартості товарів.
Також, Тернопільською митницею ДФС розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання протягом 10 днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість, товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вищезазначених документів - надати за наявності такі додаткові документи: копію митної декларації країни-відправлення, висновок про якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
Проте, листом від 19.12.2018 уповноваженою особою декларанта  проінформовано митний орган про те, що додаткових документів, підтверджуючих заявлену митну вартість, а саме банківських платіжних документів, інших платіжних та бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять необхідні реквізити, надати протягом 10 днів - не може.
У зв`язку із вищенаведеними обставинами, Тернопільською митницею ДФС винесено оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів за №UA403000/2019/000007/2 від 02.01.2019, згідно якого митна вартість товару визначена за резервним методом (ст. 64 Митного кодексу України). Крім того в рішенні зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при їх обчислені. На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: банківські платіжних документів, або інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що стосуються оцінюваного товару, якщо здійснювалось страхування, страхові документи. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатами проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 статті 57 МКУ, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МКУ. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст. 64 МКУ. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу, обрахованого згідно  інтернет-ресурсу.de на рівні 11800 євро. Відповідно до п. 2. ст. 55 та глави 4 Митного кодексу України, декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня або до суду.
22.01.2019 Тернопільською митницею ДФС винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UА403000/2019/00005, відповідно до якої декларанту відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з підстав коригування митної вартості товару.
27.03.2019 уповноваженою особою позивача, з метою підтвердження ціни товару, а саме легкового автомобіля - марки Toyota, модель Land Cruiser 300, номер шасі НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , об`єм двигуна - 2982 см. куб., 2003 року виготовлення до митного органу подано такі документи:
- розписку про отримання продавцем готівкових коштів за проданий автомобіль від 12.12.2018, відповідно до якої продавець – ОСОБА_4 отримав на виконання договору купівлі автомобіля Toyota Land Cruiser 300, готівкові кошти в сумі 5900,00 євро;
- висновок експертного товарознавчого дослідження судового експерта №37/19 від 05.02.2019, згідно якого вартість автомобіля - марки Toyota, модель Land Cruiser 300, номер шасі НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , об`єм двигуна - 2982 см. куб., 2003 року виготовлення, встановлено на рівні 4519, 75 євро, що еквівалентно станом на 06.04.2019 року – 191919,98 грн.
За наслідками розгляду вказаних додаткових документів, митним органом 01.04.2019 надано позивачу відповідь №1365/П/19-70-19-29, у якій було відмовлено у визнанні заявленої митної вартості, з огляду на те, що подана розписка про отримання продавцем готівкових коштів за проданий автомобіль від 12.12.2018 року, не може вважатись розрахунковим документом в розумінні Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Водночас в даній відповіді також зазначено, що висновок експертного товарознавчого дослідження судового експерта №37/19 від 05.02.2019, складений виходячи із пробігу транспортного засобу на рівні – 529068 км., в той час, як у договорі купівлі даного автомобіля зазначено пробіг - 300000 км. Така розбіжність, на думку митного органу, також викликає сумніви у достовірності інформації про вартість імпортованого транспортного засобу.
Судом також встановлено, що 08.01.2019 уповноваженою особою позивача подано для митного оформлення нову митну декларацію №UA403010/2019/000290, за якою товар «легковий автомобіль марки Toyota, модель Land Cruiser 300, номер шасі НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , об`єм двигуна - 2982 см. куб., 2003 року виготовлення» випущено у вільний обіг.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно вказав, що згідно статей 246, 248 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Порядок виконання митних  формальностей  при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до статті 52 Митного кодексу України,  заявлення  митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;
2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право:
1) надавати органу доходів і зборів (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації;
2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
-                    у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
-                    у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;
-                    у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу;
3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти;
4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів;
5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів;
6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари;
7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Згідно вимог статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Згідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:
1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;
4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:
-                    у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
-                    у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;
-                    у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Відповідно до статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог судом першої інстанції з?ясовано, що митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана у митній декларації за №UA403010/2018/011495 від 28.12.2019, визначено декларантом за основним методом. До вказаної декларації декларант долучив заповнений згідно форми сайту Mobile.de договір купівлі-продажу від 12.12.2018 вживаного автомобіля від приватної особи, укладений між продавцем Nickel Andrea та визначеним у ньому покупцем – ОСОБА_6 . За вказаним договором легковий автомобіль марки Toyota, модель Land Cruiser, номер - НОМЕР_4 , об`єм двигуна - 2982 см. куб., 2003 року виготовлення, покупцем придбано за ціною 5900 євро (а.с.27). У документах митного органу цей договір – зазначено як рахунок - фактуру (інвойс) від 12.12.2018.
Поряд з цим, судом також встановлено, що платіжних документів, які б підтверджували здійснення позивачем, ОСОБА_1 , чи його уповноваженим представником, оплати за вказаним договором купівлі-продажу автомобіля (яку, як стверджує позивач, було здійснено готівкою, під розписку) – до митного органу до прийняття ним оскаржуваного у даній справі рішення про коригування митної вартості товарів за №UA403000/2019/000007/2 від 02.01.2019 не надавалося.
Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому ч. 5 ст. 58 Митного кодексу України визначено, що ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст.55 Митного кодексу України відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості, - повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних.
Згідно зі ст. 54 Митного кодексу України митниця ДФС під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Відповідно до частини першої статті 57 Митного кодексу України, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
У випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої  статті 57 Митного кодексу України, які застосовуються у субсидіарному порядку. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить безпосередньо і сам зміст положень частини третьої статті 58 Митного кодексу України.
Ненадання безпосередньо платіжних документів, які б підтверджували факт купівлі-продажу автомобіля, - може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом, оскільки наявний факт недостатності підтверджуючих документів про ціну товару, та відповідно у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Суд першої інстанції вважав, що наданий під час митного оформлення договір купівлі автомобіля у продавця ОСОБА_4 від 12.12.2018 (визначений митним органом як рахунок-фактура (інвойс) від 12.12.20018), - є документом, що підтверджує оплату спірного автомобіля, оскільки договір (рахунок-фактура) є по своїй суті двосторонньо укладеною угодою, із визначенням умов виконання сторонами зобов`язань, перелік товарів та вартість, яка підлягає сплаті за такою угодою, та є підставою для здійснення оплати визначеного у цій угоді товару. Документами, що можуть свідчити про здійснення оплати товару можуть бути фіскальні чеки, розрахункові квитанції, платіжні доручення, виписки по рахунках, що підтверджують рух коштів, розписка про отримання коштів, тощо. З огляду на це суд дійшов циновку, що позивачем на спростовано того факту, що у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо достовірності ціни автомобіля, яка була сплачена позивачем при його купівлі. При цьому, у відповідача були і правові підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару.
Вищезазначене свідчить про те, що при здійсненні розмитнення транспортного засобу 28.12.2019 декларантом не було подано обов`язкового платіжного документу, що стосується оцінюваного товару, на підставі якого проводився розрахунок його митної вартості. Документів на підтвердження факту сплати за придбаний товар 5900,00 євро позивач відповідачу на його вимогу - не надав.
Оскільки декларантом на вимогу митного органу не було подано жодних підтверджуючих документів про сплату заявленої митної вартості транспортного засобу, ввезеного на митну територію України, - то це мало наслідком коригування відповідачем митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу із прийняттям відповідного рішення про коригування митної вартості товарів за №UA403000/2019/000007/2 від 02.01.2019.
Суд першої інстанції вважав, що в оскаржуваному рішенні митний орган навів достатньо обґрунтувань причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та зазначив послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які за відсутності первинних документів, які підтверджують оплату розмитнюваного транспортного засобу, не міг бути та, відповідно, не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом. За таких обставин, суд вважав дії відповідача правомірними.
27.03.2019, з метою підтвердження ціни вищезазначеного автомобіля, з боку позивача до митного органу було подано: розписку продавця ОСОБА_4 від 12.12.2018 про отримання від позивача готівкових коштів у сумі 5900 євро, висновок експертного товарознавчого дослідження судового експерта №37/19 від 05.02.2019 та роздруківки з інтернет ресурсу Autoscout24.com.ua.
Вказані документи були прийняті митним органом, поряд з цим, за наслідками їх розгляду митний орган надав позивачу відповідь №1365/П/19-70-19-29 01.04.2019, у якій було відмовлено у визнанні заявленої митної вартості.
Крім того, у спірних відносинах інформація із зазначених як позивачем так і відповідачем інтернет-ресурсів в силу ч. 3 ст. 57 МК України не може використовуватися як єдино достовірне та безумовне джерело інформації для визначення митної вартості транспортних засобів з об`єктивних причин, - оскільки не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з первинними документами про товар.
Поряд з цим, при наданні позивачу відповіді, поза увагою відповідача не залишились такі цінові характеристики товару, як різні показники одометра автомобіля, зафіксовані наступним чином:
-                    у договорі купівлі даного автомобіля - 300000 км.,
-                    у висновку експертного товарознавчого дослідження судового експерта №37/19 від 05.02.2019 – 529068 км.
Суд першої інстанції погодився із вказаними доводами митного органу, щодо того, що, з врахуванням поданого самим же позивачем експертного висновку, така розбіжність у величині пробігу, безумовно, повинна була викликати у митного органу сумніви у достовірності інформації про вартість імпортованого транспортного засобу, та, безумовно, впливала на вирішення митним органом питання про перегляд раніше прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів, за якою і було задекларовано автомобіль, враховуючи його технічні характеристики.
На підставі цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел (повідомлення до ФМК 105-2, 106-2, згенерованих АСАУР) митним органом і було визначено числове значення митної вартості транспортного засобу.
Відтак, враховуючи відсутність документально підтвердженого витрат на придбання товару, а також враховуючи ненадання позивачем додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару (автомобіля), що унеможливлювало підтвердження числового значення митної вартості товару, - суд першої інстанції дійшов висновку, що прийняття відповідачем оспорюваної картки відмови у прийнятті до митного оформлення товару та прийняття оскарженого рішення про коригування митної вартості товару, а в подальшому і вказання відповідачем позивачу на виявлені розбіжності у числових значеннях в обов`язкових документах, є обґрунтованими та такими, що відповідають нормам митного законодавства України. Більше того заповнення нової декларації від 08.01.2019 №UA403010/2019/000290,на думку суду першої інстанції свідчить, що ОСОБА_1 фактично погодився із методом визначення митної вартості та митною вартістю товару, зазначеним органом доходів і зборів в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару №UA403000/2019/000007/2 від 02.01.2019, вказавши їх у новій митній декларації від 08.01.2019 №UA403010/2019/000290.
Однак, суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується. 
          Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, при цьому такі повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обгрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Митним органом не надано доказів, які би спростували зміст договору купівлі-продажу від 12.12.2018, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів Німеччини інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження позивачу автомобіля та отримання або не отримання від позивача коштів в сумі 5900 EUR та/ або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб.
Посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в договорі купівлі-продажу поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.
Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1.884/16.
          Митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів. Рішення органу доходів і зборів не може грунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні грунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 22 жовтня 2019 року (справа № 140/231/19). Відповідач необгрунтовано відмовив у митному оформленні автомобіля за первинною митною декларацією, необгрунтовано вимагав додаткові документи та необгрунтовано визначив митну вартість на рівні 10295 EUR.
          У оскаржуваному рішенні відповідача не доведено обставин, які б викликали обгрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною договору купівлі-продажу, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено. Наявність у поданих позивачем документах будь-яких розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем зазначено не було, а тому належних підстав для коригування митної вартості у митного органу не було. Більше того  вищезазначений договір купівлі-продажу автомобіля від 12 грудня 2019 року містить усі необхідні реквізити сторін та підписи обох сторін.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що покликання відповідача на відсутність документів, що підтверджують оплату товару, як підставу виникнення сумнівів щодо митної вартості товару, оскільки у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару  є необгрунтованими. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. Згідно з частиною сьомою статті 58 МК України платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно).
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23 липня 2019 року (справа №1140/3242/18).
          Крім того, Верховний Суд, у постанові від 20.02.2018 за результатом розгляду справи №809/1884/16 виловив позицію, згідно якої посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару. Згідно правових висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 30.10.2018 в справі №826/25605/15, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обгрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю та прийняття рішення про коригування митної вартості є наявність обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1)          невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2)          неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3)          невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4)          надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі №805/2713/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі № 808/9123/15, від 20 лютого 2018 у справі №809/1884/16.
          Митний орган має право відійти від законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість. Водночас приписи статей МК зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. (Постанова ВС від 10.10.2019 у справі № 809/1469/16)
Декларант подав Тернопільській митниці ДФС усі необхідні документи для декларування вартості автомобіля за основним методом, він розрахував належно усі числові значення та коректно заповнив подану декларацію. Митним органом необгрунтовано витребувано у декларанта додаткові документи, тобто за відсутності обставин, передбачених ч.3 ст. 53 МК України. Та в подальшому в порушення Закону митним органом прийнято оскаржувані рішення про відмову в прийнятті митної декларації та коригування митної вартості,тобто за відсутності обставин, передбачених ст. 54-55 МК України.
Одних лише сумнівів, недостатньо для витребування додаткових документів у декларанта. Для цього мають бути встановлені обставини, передбачені ч.3 ст. 53 МК України.
Тернопільська митниця ДФС у картці відмови в прийнятті митної декларації №UА403000/2019/00005 вказано як причину відмови у митному оформленні - прийняття рішення про визначення митної вартості товару від 02.01.2019 № UА403000/2019/000007/2 та неподання повного пакету документів для підтвердження заявленої митної вартості. При цьому, не зазначено які саме документи не подані декларантом. Водночас, рішення про коригування митної вартості товару від 02.01.2019 № UА403000/2019/000007/2 прийняте у зв`язку із тим що митна вартість імпортованого товару не може бути визначена у зв`язку із тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні. При цьому, не зазначено які саме числові значення митної вартості не підтверджено.
Згідно рішення про коригування митної вартості товарів за №UА403000/2019/000007/2 від 02.01.2019, митна вартість транспортного засобу визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Джерело інформації: спрацювання АСАУР «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел».
Спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.
Щодо розписки продавця від 12.12.2018, то суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач жодним чином не спростував її. Вказана розписка підтверджує, що автомобіль Тойота Ленд Крузер був проданий за грошові кошти в сумі 5900 EUR.
Крім того, відповідач жодним чином не спростував і висновок експертного товарознавчого дослідження. Суд надав оцінку цьому доказу з точки зору документу, що мав бути поданим позивачем при митному оформленні транспортного засобу для підтвердження ціни, про те не надав цьому доказу оцінки з точки зору числового значення ціни та правильності визначення її саме позивачем та протиправності визначення ціни на рівні 10250 EUR відповідачем.
Показання одометра не мають значення, бо рішення про відмову у прийнятті митної вартості та коригування митної вартості не містять посилань на розбіжність у поданих документах. 
Також, колегія суддів зазначає, що подання позивачем нової митної декларації при чинному рішенні про коригування митної вартості товару, не може обмежити чи позбавити декларанта права на оскарження в суді відповідного рішення і ставити питання про перевірку його на предмет обґрунтованості і законності, в тому числі на відповідність вимогам частини 2 статті 55 МК України.
Будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку національним законодавством з недостатньою чіткістю врегульовано питання щодо неможливості оскарження та скасування рішень про коригування митної вартості постановлених митним органом з порушенням закону у випадку випущення товарів у вільний обіг за новою декларацією із зазначенням митної вартості, вказаної митним органом в оскаржуваному рішенні.
Підтвердженням вказаних обставин щодо недостатньої чіткості закону на противагу від зазначеного судового рішення Верховного Суду від 30.10.2018 по справі №816/2396/17 (адміністративне провадження №К/9901/61818/18) мають місце численні судові рішення Верховного суду, зокрема від 24 січня 2019 року у справі №821/1697/17, від 22 квітня 2019 року у справі №815/6242/17, 09 квітня 2019 року у справі №825/1990/17, 27 червня 2019 року у яких Верховний суд надає правову оцінку рішенню про коригування митної вартості після випуску товару у вільний обіг незалежно від застосованого методу випуску у вільний обіг - «під гарантію» або шляхом подання «нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості» та встановивши обставини щодо прийняття рішення в порушення закону, суд приймає рішення про визнання протиправним та скасування рішенню про коригування митної вартості.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо висновки суду не відповідають матеріалам справи, судом порушено норми матеріального права, а позовні вимоги – задовольнити.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року по справі № 500/1116/19.
Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати рішення Тернопільської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UА403000/2019/000007/2 від 02.01.2019 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА403000/2019/00005 та рішення про відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів від 01.044.2019 № 11362/П/19-70-19-29.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці ДФС (ЄДРПОУ 39420537) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок, 
Стягнути з Тернопільської митниці ДФС (ЄДРПОУ 39420537) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3457 (три тисячі чотириста п”ятдесят сім) гривень 80 копійок (реквізити для сплати судового «Отримувач коштів - УК у Галицькому районі м.Львова; код отримувача за ЄДРПОУ – 38007573; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); МФО – 899998; рахунок отримувача – UA218999980313161206081013004; код класифікації доходів бюджету – 22030101; призначення платежу – *;101; код платника; судовий збір; № справи; Восьмий апеляційний адміністративний суд»).
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий  суддя                                                             М.А. Пліш
Судді                                                                                 Н.М. Судова-Хомюк
                                                                                          Т.І. Шинкар
повний текст складено 17.03.2020 у зв`язку з перебуванням Н.М. Судової-Хомюк на лікарняному