П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
5 травня 2020 року                                                                                        місто  Київ
                                                                                                     справа № 757/46413/19-ц
                                                                                     провадження №22-ц/824/5371/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -  Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., 
 
сторони: 
позивач - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»   
відповідач -  ОСОБА_1 
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» 
на   рішення Печерського  районного суду м.Києва від 21 листопада 2019 року, ухвалене  у складі судді Литвинової І.В,
у справі за позовом Товариства  обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
У серпні 2019 року  товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова  допомога» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості  за договором про надання кредиту.
Позовна заява мотивована тим, що 22 квітня 2019 року сторони уклали договір про надання кредиту № 488656143 на суму 5000 грн. зі сплатою процентів, строком на 25 календарних днів шляхом перерахування  грошових коштів на банківський рахунок відповідача ( банківська картка № НОМЕР_1 ), що засвідчує факт укладання між ними кредитного договору у формі електронного документу згідно Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з умовами цього договору позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування у розмірі 0,01% від суми кредиту за кожен день користування. 
17 травня 2019 року термін платежу за договором закінчився, однак ОСОБА_1 своїх зобов`язань з повернення коштів, сплати процентів за цим договором не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем.
Згідно з п.3.3 договору, у разі порушення позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за цим договором,  позичальник зобов`язується сплатити на користь товариства пеню у розмірі 1,3% від залишку суми кредиту за кожний день прострочення повернення кредиту, починаючи з першого дня  порушення позичальником умов договору до моменту повного погашення заборгованості за кредитом.
У зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань за договором, позивач нарахував пеню в сумі 2470 грн., виходячи із розміру, визначеного у договорі, за період з 18 травня 2019 року по 24 червня 2019 року.
На підставі викладеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»  просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором про надання кредиту від 22 квітня 2019 року № 488656143 в розмірі  7482 грн.50 коп.
            Рішенням  Печерського  районного суду м.Києва від 21 листопада   2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» суму заборгованості в розмірі 5764 грн.37 коп. та судовий збір в сумі 1921 грн.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» подало апеляційну скаргу, в якій  представник позивача просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині зменшення розміру пені і ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким позов ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» задовольнити в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 7482 грн. 50 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн. В апеляційній скарзі посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, посилався на те, що  ухвалюючи рішення, суд першої інстанції помилково застосував положення ст..21 Закону України «Про споживче кредитування» та безпідставно зменшив розмір пені до 15%, в той час як сфера дії зазначеного договору на укладений між сторонами договір не розповсюджується, оскільки  останній був укладений строком на 25 днів, що менше одного місяця.
Відповідач ОСОБА_1   правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 березня 2020 року  відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 березня 2020 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Судом установлено, що 22 квітня 2019 року між сторонами укладено договір №488656143 про надання кредиту на суму 5000 грн.  на 25 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника ( банківська картка № НОМЕР_1 ) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% від суми кредиту за кожен день користування кредитом та сплатою пені  в розмірі 1,3 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення повернення кредиту, починаючи з першого дня порушення позичальником умов договору до моменту повного виконання позичальником своїх зобов`язань.
Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 5000 грн. відповідачу (позичальнику) підтверджується платіжним дорученням №1079 від 22 квітня 2019 року.
Відповідач не  виконав умови договору у добровільному порядку, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті суми кредиту, процентів за користування ним.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим представником позивача, сума непогашеного відповідачем кредиту станом на 23 серпня 2019 року становить 7482 грн.50 коп. та складається з суми кредиту 5000 грн., проценти за користування кредитом - 12 грн.50 коп., пеня - 2470 грн.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що  відповідач свої зобов`язання за укладеним з позивачем договором  про надання кредиту не виконав, а тому з нього необхідно стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 5000 грн., проценти за користування кредитом у розмірі 12 грн.50 коп. Що стосується вимог позивача про стягнення пені, то в цій частині суд першої інстанції виходив із того, що оскільки сума простроченого платежу відповідача перед позивачем складає 5012 грн.50 коп., тому згідно з ч.2 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не повинна перевищувати 751 грн87 коп. (5012 грн.50 коп. х15% :100%), які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Проте, повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.
Предметом апеляційного суду є рішення суду першої інстанції в частині  часткового задоволення позовних вимог про стягнення пені. Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000 грн. та по процентам в розмірі 12 грн.50 коп., а також стягнення суми судового збору у розмірі 1921 грн. не є предметом апеляційного оскарження, тому його законність та обґрунтованість в цій частині колегією суддів не перевіряється.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом  і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк  та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України  боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушення, оскільки ст.629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що між сторонами укладений  кредитний договір у формі електронного документу. На виконання умов договору позивачем надані відповідачу грошові кошти в сумі 5000 грн. шляхом перерахування 22 квітня 2019 року грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Строк дії договору становить 25 днів. Відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконав.
Відповідно до п.3.3 договору, у разі порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування ним, товариство має право нараховувати позичальнику пеню у розмірі 1,3% від залишку суми кредиту за кожний день прострочення повернення заборгованості, починаючи з першого дня повернення до дня повного погашення заборгованості за кредитом.
Зменшуючи розмір пені, суд першої інстанції застосував положення ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування»,  частинами другою та третьою якої передбачено, що у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу; сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції  застосовано закон, який не підлягає застосуванню до правовідносин сторін, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.3 Закону України «Про споживче кредитування» цей закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування. Цей Закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця.
Згідно з п.п.1.2, 1.3 договору строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 25 днів. Кредит  надається строком на 25 дів.
Відповідно до Графіка розрахунків крайній термін платежу за договором становив 17 травня 2019 року. Згідно  з п.3 Графіку розрахунків, у випадку надання кредиту не в день укладення договору, термін платежу автоматично зміщується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту, та є 25 днем користування кредитом, починаючи з дати отримання кредиту позичальником.
Оскільки договір укладався строком на 25 днів,  тобто строком до одного місяця,у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування при визначенні розміру пені положення ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно із ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконання зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Оскільки відповідачем допущено порушення зобов`язання по поверненню кредиту та сплати процентів, у позивача виникло право вимагати  від відповідача  сплати пені у розмірі, передбаченому договором. 
Згідно наданого позивачем розрахунку відповідачу нараховано пеню у розмірі 2470 грн., правильність розрахунку відповідачем не спростована. Підстав для її зменшення не встановлено, а тому саме така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.
Згідно з п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки рішення в частині стягнення пені ухвалене судом з неправильним застосуванням норм матеріального права, рішення суду в частині  вирішення вимог про стягнення пені та визначення  загального розміру заборгованості підлягає зміні, сума пені підлягає збільшенню з 751 грн.87 коп. до 2470 грн., відповідно підлягає збільшенню загальний розмір заборгованості з 5764 грн. 37 коп. до  7482 грн.50 коп.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376,  381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                           
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» - задовольнити частково.
 Рішення Печерського  районного суду м.Києва від 21 листопада   2019 року в частині стягнення пені змінити, збільшити суму пені з 751 грн.87 коп. до 2470 грн., збільшивши суму заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», з 5764 грн. 37 коп. до  7482 грн. 50 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» 2881 грн. 50 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
 Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                О.І. Шкоріна 
 
Судді:                                                                                   Л.Д. Поливач
 
                                                                                              А.М. Стрижеус