Постанова
Іменем України
 
27 травня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 473/2869/19
провадження № 61-22574св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Сімоненко В. М.,
суддів: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Штелик С. П.,
 
учасники справи:
стягувач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,
боржник - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк»,
особа, яка подала касаційну скаргу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» на постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Яворської Ж. М., Базовкіної Т. М., Кушнірової Т. Б.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2019 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - АТ «Дельта Банк»), звернулося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Заява мотивована тим, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 грудня 2008 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» (далі - ВАТ «Кредитпромбанк»), правонаступник якого є Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» (далі - ПАТ «Кредитпромбанк») заборгованість за кредитним договором від 06 червня 2007 року № 15/019/07-Z у розмірі 157 619,22 грн.
15 січня 2009 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області у даній цивільній справі видано виконавчий лист.
20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про купівлю-продаж прав вимог, за умовами якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором від 06 червня 2007 року № 15/019/07-Z, укладеному між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 
23 травня 2019 року від органів державної виконавчої служби їм стало відомо, що 31 грудня 2014 року державним виконавцем Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Вознесенський міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Оригінал виконавчого документу та копію постанови направлено на адресу первісного стягувачу.
Банк посилається на те, що станом на 04 червня 2019 року ПАТ «Кредитпромбанк» не передав їм даний виконавчий лист, такий відсутній і у первісного стягувача, а тому виконавчий документ вважають втраченим.
Зважаючи на те, що постанова державного виконавця про повернення виконавчого листа винесена 31 грудня 2014 року, то з врахуванням вимог діючого законодавства строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив 31 грудня 2017 року, а також те, що про завершення виконавчого провадження банку стало відомо лише 25 травня 2019 року, тому строк пред`явлення виконавчого листа для повторного виконання пропущений з поважних причин.
Враховуючи вищенаведене, ПАТ «Дельта Банк» просило замінити сторону (стягувача) у виконавчому провадженні № 2-1946/2008 з ПАТ «Кредитпромбанк» на ПАТ «Дельта Банк»; видати дублікат виконавчого листа виданого на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області                             від 16 грудня 2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь                           ПАТ «Кредитпромбанк» кредитної заборгованості в сумі 157 619,22 грн; поновити строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 серпня 2019 року заяву ПАТ «Дельта Банк» задоволено.
Здійснено заміну ПАТ «Кредитпромбанк» його правонаступником ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 2-1946/2008 від 16 грудня 2008 року про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості в сумі             157 619,22 грн за кредитним договором від 06 червня 2007 року № 15/019/07-Z.
Поновлено ПАТ «Дельта Банк» строк на пред`явлення виконавчого листа виданого 15 січня 2009 року на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 2-1946/2008 про стягнення з              ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» кредитної заборгованості в сумі 157 619,22 грн за кредитним договором від 06 червня 2007 року                              № 15/019/07-Z до виконання.
Видано дублікат виконавчого листа виданого на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 грудня              2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» кредитної заборгованості в сумі 157 619,22 грн.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 20 травня 2013 року відбувся перехід прав та обов`язків від                          ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк», та цей договір за своїм правовим змістом є відступленням права вимоги, що передбачено пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України, та відповідно до правил статті 442 ЦПК України, та частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для заміни сторони виконавчого провадження.Крім того,                           ПАТ «Кредитпромбанк» виконавчий лист не передав ПАТ «Дельта Банк», тому це є поважною причиною пропуску строку, який надається для пред`явлення виконавчого документу до пред`явлення.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 18 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області                             від 02 серпня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ПАТ «Дельта Банк» не надано доказів на підтвердження переходу права вимоги від                               ПАТ «Кредитпромбанк» саме за кредитним договором від 06 червня 2007 року № 15/019/07-Z, тому є недоведеними обставини того, що у правовідносинах відбулося матеріальне правонаступництво, яке й зумовлює виникнення процесуального правонаступництва. Крім того, ПАТ «ДельтаБанк» не надало доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та доказів втрати оригіналу виконавчого документу.
Короткий зміст касаційної скарги
09 грудня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» (далі - ТОВ «Укрдебт Плюс») надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 жовтня 2019 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. Крім того, у касаційній скарзі ТОВ «Укрдебт Плюс» порушує питання про залучення його до участі у справі як правонаступника                                 АТ «ДельтаБанк».
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку щодо відмову у задоволенні заяви, оскільки                            ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги за кредитним договором від 06 червня 2007 року № 15/019/07-Z на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги               від 20 травня 2013 року на підтвердження чого надано відповідні докази. Крім того, ПАТ «Дельта Банк» не отримав ні від первісного кредитора, ні від органу державної виконавчої служби виконавчого документу, не міг пред`явити його до виконання у строк до 31 грудня 2017 року, тому є підстави вважати, що оригінал виконавчого документа втрачено.
Апеляційний суд не врахував положення частини першої статті 431 ЦПК України, пункту 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, частини шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
Відзив на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходив.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Укрдебт Плюс» на постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 жовтня 2019 року в частині поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Укрдебт Плюс» на постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 жовтня 2019 року в частині заміни сторони виконавчого провадження, видачі дубліката виконавчого листа і витребувано цивільну справу.
Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2020 року справу призначено до розгляду. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
У вересні 2008 року ВАТ «Кредитпромбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області                         від 16 грудня 2008 року позов ВАТ «Кредитпромбанк» задоволено.
Розірвано кредитний договір від 06 червня 2007 року № 15/019/07-Z, укладений між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 157 619,22 грн.
На виконання вищезазначеного рішення суду першої інстанції Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області 15 січня 2009 року видано виконавчий лист № 2-1946/2008, який було отримано представником банку.
В подальшому вказаний виконавчий лист направлено на примусове виконання до державної виконавчої служби та 31 грудня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу                       ПАТ «Кредитпромбанк» та повернуто стягувачу.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня         2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому в тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.
Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Щодо заміни сторони виконавчого провадження
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України (в редакції, чинній на дату подання заяви) та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Положеннями статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. Тобто підставою для заміни сторони виконавчого провадження, процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Звертаючись до суду з даною заявою ПАТ «Дельта Банк» посилався на те, що  20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладеного договір купівлі-продажу прав вимог за кредитами, за яким кредитор набув прав вимоги, в тому числі, за кредитним договором від 06 червня               2007 року № 15/019/07-Z, а отже набув права вимоги замість первісного кредитора.
На підтвердження наведеного надав копію договору купівлі-продажу прав вимоги від 20 травня 2013 року з витягом з додатку до договору купівлі-продажу права вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «ДельтаБанк», який містить відомості щодо кредитного договору ОСОБА_1 та розміру заборгованості за цим кредитним договором станом на 26 червня 2013 року.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку щодо відмови у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.
Отже, суд першої інстанції, встановивши, що ПАТ «ДельтаБанк» набув право вимоги за кредитним договором від 06 червня 2007 року № 15/019/07-Z, заборгованість за яким була стягнута рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 грудня 2008 року, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні.
З огляду на зазначене, постанова суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні заяви щодо заміни сторони виконавчого провадження підлягає скасуванню, а ухвала суду першої інстанції в цій частині залишенню в силі.
Щодо видачі дубліката виконавчого листа
Відповідно до пункту 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
У постанові від 21 серпня 2019 року у справі 2-836/11 (провадження № 14-308 цс 19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Ураховуючи наведене та зважаючи на те, що апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, висновок суду в цій частині касаційним судом не перевіряється, тому відсутні правові підставі вважати, що відмовляючи у задоволенні заяви щодо видачі дубліката виконавчого листа, суд апеляційної інстанції порушив вимоги закону.
Крім того, відповідно до частини шостої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
Матеріалами справи встановлено, що з даною заявою ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Вознесенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області 16 квітня 2019 року. З моменту відступлення прав вимог новому кредитору, а саме з 2013 року до моменту звернення до Вознесенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області із запитом про надання інформації щодо виконання рішення суду у справі пройшло 6 років. Зазначене свідчить про не сумлінне використання ПАТ «Дельта Банк» його прав.
Враховуючи зазначене, постанова суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа підлягає залишенню без змін.
Колегія суддів не бере до уваги доводи касаційної скарги в частині поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки постанова суду апеляційної інстанції в цій частині не є предметом касаційного перегляду.
Щодо клопотання ТОВ «Укрдебт Плюс» про залучення його до участі у справі як правонаступника АТ «ДельтаБанк»
У касаційній скарзі ТОВ «Укрдебт Плюс» просить суд залучити його до участі у справі як правонаступника АТ «ДельтаБанк», зазначаючи, що 15 листопада           2019 року між ТОВ «Укрдебт Плюс» та АТ «ДельтаБанк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Укрдебт Плюс» прийняв у власність права вимоги, які виникли за укладеними договорами, у тому числі за кредитним договором від 06 червня 2007 року № 15/019/07-Z. На підтвердження вказаного, надано копію договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 листопада 2019 року № 2083/К та копію додатку № 1 до зазначеного договору.
Відповідно до частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.
Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.
З огляду на те, що ТОВ «Укрдебт Плюс» є правонаступником прав та обов`язків                АТ «ДельтаБанк», то його необхідно залучити до участі у справі.
Висновки з результатом розгляду касаційної скарги
Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає частково задоволенню, постанова суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні заяви щодо заміни сторони виконавчого провадження підлягає скасуванню, а ухвала суду першої інстанції в цій частині залишенню в силі, постанова суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа підлягає залишенню без змін із підстав, передбачених статтею 401 ЦПК України.
Керуючись статтями 400, 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про залучення правонаступника задовольнити.
Залучити Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» правонаступником Акціонерного товариста «ДельтаБанк».
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» задовольнити частково.
Постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 жовтня 2019 року в частині відмови в задоволенні заяви щодо заміни сторони виконавчого провадження скасувати, ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області                    від 02 серпня 2019 року в цій частині залишити в силі.
Постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 жовтня 2019 року в частині відмови в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                               В. М. Сімоненко
 
Судді:                                                                                                            Є. В. Петров  
 
А. А. Калараш
 
                                                                                                                      С. Ю. Мартєв  
 
                                                                                                                       С. П. Штелик