П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/172/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Гурін Д.М.  
Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
16 квітня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Боровицького О. А.  Матохнюка Д.Б. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Коростишівське лісове господарство" до Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), Державної казначейської служби України про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання повернути виконавчий збір, 
В С Т А Н О В И В :
У січні 2020 року Державне підприємство "Коростишівське лісове господарство" звернулося до суду з адміністративним позовом у якому просило:
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Петраківської С.В. від 14 березня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58598921 з виконання виконавчого документа постанови №ЖИ 164/ЖТ3903/94/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 27 листопада 2018 року, виданого Управлінням Держпраці в Житомирській області;
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Петраківської С.В. від 21 березня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58598921 про стягнення з державного підприємства “Коростишівське лісове господарство” виконавчого збору у сумі 55 845,00 грн;
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Петраківської С.В. від 21 березня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58695890, якою відкрито виконавче провадження з виконання постанови №58598921, виданої 14 березня 2019 року Коростишівським районним ВДВС про стягнення з державного підприємства “Коростишівське лісове господарство” виконавчого збору у сумі 55845,00 грн;
- зобов`язати Державну казначейську службу України повернути на рахунок державного підприємства “Коростишівське лісове господарство” UА643808050000026004702955005 у ПАТ “Райффайзен банк Аваль”, м.Київ, МФО 380805, код 00991858, незаконно стягнутий виконавчий збір у сумі 55 845,00 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на протиправність оскаржуваних постанов, як таких, що прийняті з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, позивач посилається на те, що незважаючи на те, що виконавчий документ, на підставі якого відповідачем 1 відкрито виконавче провадження, був скасований, відповідачем 1 вчинено дії, які полягають у прийнятті оскаржуваних постанов, які направлені на примусове стягнення з позивача виконавчого збору. Стверджує, що державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача присуджених сум. Вважаючи, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів, є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а відтак розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактичного стягнутої суми, ДП "Коростишівське лісове господарство" звернулось до суду з вимогою про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 14 березня 2019 року ВП №58598921, про відкриття виконавчого провадження ВП №58598921 та ВП № 58695890 про стягнення виконавчого збору від 21 березня 2019 року та про повернення незаконно стягнутого виконавчого збору у сумі 55 845,00 грн.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Петраківської С.В. від 21 березня 2019 року № 58598921 про стягнення з державного підприємства “Коростишівське лісове господарство” виконавчого збору у сумі 55845,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на користь Державного підприємства “Коростишівське лісове господарство” 2 102,00 грн на відшкодування судових витрат зі сплати судового збору.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем 1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що постановою начальника Управління Держпраці у Житомирській області Сечіна С.М. № ЖИ 164/ЖТ3903/94/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 27 листопада 2018 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Державне підприємство “Коростишівське лісове господарство” накладено штраф у розмірі 558 450,00 грн (а.с.22-24).
27 лютого 2019 року вказана постанова, як виконавчий документ, направлена для виконання до Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (на даний час у зв`язку з реорганізацією має назву - Коростишівський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), до якого надійшла 12 березня 2019 року (а.с.25).
Постановою державного виконавця Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Петраківської С.В. від 14 березня 2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документа - постанови № ЖИ 164/ЖТ3903/94/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 27 листопада 2018 року, виданого Управлінням Держпраці в Житомирській області (а.с.26-27).
18 березня 2019 року          державним виконавцем Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Петраківською С.В. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з надходженням від нього заяви про повернення виконавчого документа (а.с.28-29).
21 березня 2019 року          державним виконавцем Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Петраківською С.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №58695890, якою відкрито виконавче провадження з виконання постанови № 58598921, виданої 21 березня 2019 року Коростишівським районним ВДВС про стягнення з державного підприємства “Коростишівське лісове господарство” виконавчого збору у сумі 55 845,00 грн (а.с.33).
21 березня 2019 року начальник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Данилишин П.Б. виніс постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження № 58695890 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. При винесенні постанови ОСОБА_1 керувався статтею 30 Закону України “Про виконавче провадження” (а.с.30-32).
У подальшому, 25 березня 2019 року вказане виконавче провадження передано до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та прийнято до провадження державним виконавцем Сладь Т.П. (а.с.36).
1 квітня 2019 року державне підприємство письмово направило до Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року про зупинення виконання постанови про накладення штрафу Управління Держпраці в Житомирській області (а.с.42).
На даний лист відділом надано відповідь про те, що 18 березня 2019 року виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою (а.с.43).
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2019 року у справі № 240/5737/18 позов ДП “Коростишівське лісове господарство” до Управління Держпраці в Житомирській області задоволено у повному обсязі. Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Житомирській області № ЖИ 164/ЖТ3903/94/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 27 листопада 2018 року про накладення штрафу на Державне підприємство “Коростишівське лісове господарство” у розмірі 558 450,00 грн (а.с.44-51).
Розпорядженням державного виконавця Сладь Т.П. № 58695890 від 2 липня 2019 року виконавчий збір у сумі 55 845,00 грн перераховано на розрахунковий рахунок 31318305006002 в Казначейство України, МФО 899998, код за ЄДРПОУ 38035726 (а.с.52-53).
4 липня 2019 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Сладь Т.П. накладено арешт на кошти підприємства (а.с.54-56).
Кошти банком, який обслуговує рахунки державного підприємства списано на рахунок Державної казначейської служби 5 липня 2019 року.
5 липня 2019 року відповідно до постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Сладь Т.П. виконавче провадження про стягнення з ДП “Коростишівське лісове господарство” виконавчого збору закінчено на підставі пункту 9 статті 9 Закону України “Про виконавче провадження” у зв`язку з його виконанням (а.с.57).
Після отримання інформації щодо примусового стягнення з підприємства грошових коштів, 10 липня 2019 року ДП “Коростишівське лісове господарство” звернулося з письмовим запитом № 608 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області щодо повернення неправомірно стягнутих грошових коштів (а.с.58-59).
Відповіддю від 13 вересня 2019 року № 5728/13446 відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області повідомив позивача про те, що у державного виконавця відсутні правові підстави щодо повернення виконавчого збору у розмірі 55 845,00 грн (а.с.62).
Позивач, вважаючи вказані постанови державних виконавців про відкриття виконавчого провадження та стягнення з державного підприємства виконавчого збору незаконними, а виконавчий збір, таким, що є безпідставно стягнутим, звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що станом на дату винесення спірної постанови у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, тому така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У силу статей 1, 5 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 1403-VIII).
Законом № 1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).
Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
Згідно із частиною п`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Також частиною дев`ятою вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
За правилами частини п`ятої вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
За приписами частини третьої статті 40 Закону № 1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Спір у цій справі виник у зв`язку з невизначеністю правового режиму застосування частини другої статті 27 та частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа).
Закон № 1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією, розробленою відповідно до законів № 1403-VIII і № 1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню.
Отже, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.
Так, положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.
Вказані положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції.
Натомість частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
При цьому пункт 21 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону № 1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.
При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.
Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.
Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.
Крім цього, пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону № 1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.
За таких обставин колегія суддів вважає, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.
Крім того, відповідно до статті 13 Закону № 1403-VIII заробітна плата працівника органу державної виконавчої служби складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, винагороди, а також інших надбавок згідно із законодавством.
Порядок виплати та розміри винагород працівникам органів державної виконавчої служби встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Перегляд механізму визначення винагороди виконавців з метою стимулювання зростання рівня реального виконання судових рішень (як однієї із необхідних умов підвищення ефективності виконавчого провадження) запроваджено Стратегією реформування судоустрою, судочинства та суміжних правових інститутів на 2015-2020 роки, схваленою Указом Президента України від 20 травня 2015 року № 276/2015.
Кабінет Міністрів України постановою від 08 вересня 2016 року № 643 затвердив Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок), що визначає механізм виплати винагород державним виконавцям, а також розміри винагород державних виконавців і основної винагороди приватного виконавця.
Відповідно до пункту 2 Порядку (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі фактичного виконання (повного або часткового) виконавчого документа майнового характеру державним виконавцям, визначеним у частині першій статті 7 Закону №1403-VIII, виплачується винагорода у такому розмірі:
- 2 відсотки стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, - державному виконавцю, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ;
- 0,5 відсотка стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, - керівнику органу державної виконавчої служби та його заступникам, яким безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Згідно з положеннями пункту 4 Порядку фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом майнового характеру в повному обсязі або частково в порядку, встановленому Законом № 1404-VIII, якщо за таким документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.
Відповідно до пункту 6 Порядку для виплати винагороди державний виконавець, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ, подає заяву, в якій зазначаються: реквізити виконавчого документа; номер виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника; категорія стягнення за виконавчим документом; розмір стягнутого виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, реквізити платіжних доручень; перелік виконавчих дій та строки їх проведення; розрахунок належної до виплати винагороди; відомості про дотримання критеріїв.
Аналіз наведених вище норм Порядку свідчить про те, що у разі фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру у повному обсязі або частково державному виконавцю виплачується винагорода у відсотковому співвідношенні від стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, якщо за таким виконавчим документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.
Зазначена правова позиція висвітлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18.
Матеріалами справи встановлено, що ні державний виконавець Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області Петриківська С.В., ні державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області, не здійснили жодної дії з фактичного виконання виконавчого документа - постанови про накладення штрафу Управління Держпраці в Житомирській області.
При цьому, повернення виконавчого документа стягувачу мало місце у зв`язку з поданням стягувачем письмової заяви про повернення виконавчого документа, а рішення, що підлягало виконанню було скасоване судом.
Аналіз наведених правових норм та обставин справи суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що державними виконавцями не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувана присуджених сум за вищевказаним виконавчим листом, які б призвели до повного або часткового його виконання. Тобто, у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений в оскаржуваній постанові про стягнення виконавчого збору, тому така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону, а також суперечить безпосередньо частині 7 статті 27 Закону.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про часткове задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Боровицький О. А.    Матохнюк Д.Б.