Ухвала    
10 червня 2020 року
м. Київ
справа № 185/9281/16-ц
провадження № 61-8529ск20 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М.,
розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»  на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області  від  15  січня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
15 листопада 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив суд ухвалити рішення та стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість у розмірі 89 423,08 грн за кредитним договором б\н від 10 червня 2008 року та судові витрати по справі. В обґрунтування  заявленого  позову  позивач  посилається  на  те,  що  10 червня 2008 року відповідачу було надано кредит у розмірі 1 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав, станом на 31 жовтня 2016 року заборгованість за кредитним договором становить 89 423,08 грн.
Рішенням  Павлоградського  міськрайонного  суду  Дніпропетровської  області від 15 січня 2020 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" задоволено частково.
Рішення  Павлоградського  міськрайонного  суду  Дніпропетровської  області  від  15 січня 2020 року скасовано.
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРОП 14360570)  заборгованість  за  кредитним  договором  б/н від 10 червня 2008 року у сумі 15 237,75 грн, яка складається з: 10 741,41 грн. - заборгованість за тілом кредиту; штрафу (фіксована частина) - 250.00 грн., та штрафу (процентна складова ) - 4 246,34 грн.
У задоволенні позовних вимог про стягнення процентів та пені відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У червні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ КБ «Приватбанк», в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати в частині відмови в позові  оскаржені рішення, ухвалити нове рішення, про  задоволення позову в цій частині.
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, з урахуванням такого.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (пункт 1 частини шостої, частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
Ціна позову у цій справі становить 89 423,08 грн, яка станом на 1 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102*100=210 200).
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону за ціною позову. 
Разом з тим, касаційна скарга не містить мотивів про те, що оскаржувані судові рішення підпадають принаймні під один із випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню. 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.
Наведені заявником обставини, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки висновки судів попередніх інстанцій в цій справі не суперечать сформованій судовій практиці Верховного Суду при вирішенні спорів, що виникають з подібних правовідносин.
Рішення судів попередніх інстанцій відповідають висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 і суд апеляційної інстанції в постанові здійснив посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року, що є релевантним до правовідносин які склалися між сторонами.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
З урахуванням наведеного, оскільки заявником подана касаційна скарга на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»  на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області  від  15  січня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                                        Є. В. Петров
 
                                                                                                                                  С. Ю. Мартєв
 
                                                                                                                              В. М. Сімоненко