ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 710/502/18
провадження № 61-41378 св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати                 Касаційного цивільного суду: 
 
Головуючого - Антоненко Н. О. (суддя-доповідач),
суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,                  
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянувши в судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 25 квітня                 2018 року в складі судді Побережної Н. П. про забезпечення позову та на постанову апеляційного суду Черкаської області від 06 червня 2018 року в складі колегії суддів Нерушак Л. В., Карпенко О. В., Василенко Л. І.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання укласти договір купівлі-продажу житлового будинку та подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літера «А» площею 224,8 м2, сараю літера «Б» площею 40,7 м2, гаража літера «Б» площею 12,6 м2, літньої кухні літера «Б» площею 19,6 м2, погреба «п/д», площею 24,9 м2, загальною вартістю 509 048 грн, а також заборони вчиняти будь-які дії відповідачу та його представникам щодо виселення ОСОБА_1 та його родини з будинку або вчиняти інші дії, пов`язані із забороною та користуванням спірним житловим будинком. 
 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що у травні 2011 року придбав у відповідача спірний житловий будинок та сплатив за нього 50 000 грн, про що надав розписку, при цьому, сторони домовилися у майбутньому укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку. Ураховуючи, що відповідач ухиляється від укладання такого договору, ОСОБА_1 звернувся в суд з указаним позовом та подав заяву про забезпечення позову.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
 
Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 25 квітня                   2018 року заяву про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літера «А» площею 224,8 м2, сараю літера «Б» площею 40,7 м2, гаража літера «Б» площею 12,6 м2, літньої кухні літера «Б» площею 19,6 м2, погреба «п/д», площею 24,9 м2.
 
Заборонено ОСОБА_2 та його представникам вчиняти будь-які дії, пов`язані із виселенням ОСОБА_1 та його родини з будинку, або вчиняти інші дії, пов`язані з забороною чи перешкоджанням користуватися житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .
 
Суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може порушити права позивача до винесення рішення у даній справі.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
 
Постановою апеляційного суду Черкаської області від 06 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2018 року скасовано в частині заборони ОСОБА_2 та його представникам вчиняти будь-які дії, пов`язані із виселенням ОСОБА_1 та його родини з будинку, або вчиняти інші дії, пов`язані із забороною чи перешкоджанням користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , та постановлено в цій частині нову ухвалу, якою в задоволенні заяви у вказаній частині відмовлено. В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
Апеляційний суд виходив із співмірності заходів забезпечення позову та заявлених позовних вимог.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
23 липня 2018 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення.
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження в даній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 квітня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У касаційній скарзі ОСОБА_2 зазначено, що суди накладаючи арешт на житловий будинок, який йому належить на праві власності, порушили норми процесуального права, а тому просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду.
 
Відзив на касаційну скаргу
 
Відзив на касаційну скаргу від позивача до Верховного Суду не надходив. 
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України  «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року №  460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі - в редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частиною першою та другою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, тобто ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, й обґрунтованим.
 
Оскаржувані судові рішення не відповідають вимогам закону.
 
Згідно з частиною першою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
 
Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Суди накладаючи арешт на спірний житловий будинок, не врахували, що заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, крім цього ОСОБА_1 не довів зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення, в зв`язку з чим безпідставно вважали наявними підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі про зобов`язання укласти договір купівлі-продажу.
Ураховуючи наведене, доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду ухвалені без додержавння норм процесуального права, а тому відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України касаційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
 
Керуючись статтями 263, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
 
Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 25 квітня                   2018 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 06 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.
 
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання укласти договір купівлі-продажу відмовити.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                         Н. О. Антоненко
Судді:                                                                                                     І. О. Дундар
                                                                                                                   В. І. Журавель
                                                                                                                Є. В. Краснощоков
                                                                                                                М. М. Русинчук