ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року	Львів	Справа № 300/2480/19 пров. № А/857/2916/20	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                             Хобор Р.Б.,
суддів                                                                                 Обрізка І.М., Сеника Р.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року, ухвалене суддею Могилою А.Б. у м. Івано-Франківську за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі № 300/2480/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови у проведенні перерахунку одноразової грошової допомоги, зобов`язання до вчинення дій,

                                                             В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправною відмову відповідача у проведенні перерахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди і виплаті суми перерахунку та зобов`язати відповідача провести перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди і здійснити виплату суми перерахунку.
У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає те, що проходив військову службу в Збройних Силах України. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2018 року звільнений з військової служби за станом здоров`я. При звільненні відповідач виплатив одноразову грошову допомогу в розмірі 67410 грн. Однак, при обрахунку допомоги при звільненні відповідач не включив до грошового забезпечення з якого обраховувалась одноразова допомога щомісячну додаткову грошову винагороду.
Таку поведінку відповідача, позивач вважає протиправною, з огляду на те, що відповідно до статті 13 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» при звільненні, військовослужбовцю, який має стаж служби більше 10 років виплачується одноразового грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, а відповідно до статті 9 цього Закону до складу грошового забезпечення, зокрема, входять щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія).
Отже, позивач вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, проте, відповідач протиправно цього не врахував.
На думку позивача, захист порушеного права можливий шляхом визнання дій відповідача щодо неврахування при виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні щомісячної додаткової грошової винагороди та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у проведенні  ОСОБА_1 перерахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити  ОСОБА_1 перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, військова частина НОМЕР_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про задоволення позову. 
Таку позицію відповідач пояснює тим, що відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року щомісячна додаткова грошова винагорода не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується і виплачується одноразова грошова допомога на підставі пункту 2 статті 15 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Тому відповідач вважає, що діяв у порядку, з підстав, у спосіб та в межах повноважень, які визначені чинним законодавством України.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 27.12.2017 року ОСОБА_1 звільнений у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». 
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2018 року, ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення. Вислуга років у Збройних Силах України станом на 04.01.2018 становить: календарна - 25 років 10 місяців, пільгова - 26 років 08 місяців. Одночасно позивачу виплачена одноразова грошова допомога при звільненні в сумі 67410 грн.
28.10.2019 року позивач звернувся із заявою до військової частини НОМЕР_1 про перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку отримував під час військової служби.
27.11.2019 року листом № 350/484/1/1874 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року щомісячна додаткова грошова винагорода не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується і виплачується одноразова грошова допомога при звільненні.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що до складу грошового забезпечення, з якого обраховується одноразова грошова допомога при звільненні, входить щомісячна додаткова грошова допомога, оскільки така має постійний характер. Водночас, суд зазначив те, що Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, яка затверджена наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 року № 595, Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, яка затверджена наказом Міністра оборони України від 24.10.2016 року № 550, Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення, законом, не віднесено до його компетенції та можуть бути змінені лише законодавцем.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.
Відповідно до пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
Пунктом 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що до складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Суд першої інстанції встановив те, що  позивач у період з 01.01.2016 року по 01.01.2018 року включно отримував щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60 % грошового забезпечення.
Оскільки, розмір одноразової грошової допомоги при звільненні та види виплат, які входять до складу грошового забезпечення, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», то, на думку апеляційного суду, перешкод для врахування при виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні щомісячної додаткової грошової винагороди, немає.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що абзацом 2 пункту 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Міністру оборони України, керівникам центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівникам розвідувальних органів України надано право лише визначати порядок виплати грошового забезпечення за час служби військовослужбовця. Водночас, розмір допомоги при звільненні військовослужбовця встановлений Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і визначається з тих видів грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за час служби і цей Закон не надає право, зокрема Міністру оборони України виключати з грошового забезпечення військовослужбовця певні види забезпечення для обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                 П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року в справі № 300/2480/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Р. П. Сеник  	
Повний текст постанови складений  04.06.2020 року