ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
Справа № 33/807/143/20
Єдиний унікальний № 336/209/20 Головуючий в 1-й інстанції – Дацюк О.І.
Категорія - ст. 184 ч.1 КУпАП                 Доповідач в 2-й інстанції – Білоконев В.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2020 року                                                 м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Білоконев В.М., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Усової О.В., розглянувши, у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Усової О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2020 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2020 року ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 850 гривень.
Також стягнуто з ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок.

Як зазначено в постанові, 09 грудня 2019 року ОСОБА_1 , не виконуючи свої батьківські обов`язки, допустила те, що її неповнолітня донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 15.00 годині пішла з дому та тривалий час не поверталась.

В апеляційній скарзі захисник Усова О.В. вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, прийнятою судом без урахування обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи, які мають істотне значення для прийняття об`єктивного та правильного рішення у справі. Зауважує, що судом першої інстанції не взято до уваги пояснення ОСОБА_1 в тому, що вона сумлінно виконувала та виконує свої батьківські обов`язки щодо обох дочок. Судом першої інстанції не в повній мірі перевірено дотримання вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме ст. 150 Сімейного кодексу України, положенням якої передбачено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Всупереч вимогам ст. 256, 184 КУпАП, у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому конкретно полягає з її боку ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання доньки ОСОБА_2 , 2003 р.н. Самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, а саме те, що неповнолітня ОСОБА_3 свідомо пішла з місця мешкання за адресою АДРЕСА_1 та не повернулась, не може бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 , як мати, систематично ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини. Описова частина постанови фактично на свій розсуд викладена суб`єктивно з боку суду першої інстанції, оскільки не відображує об`єктивної сторони ситуації. Так ОСОБА_1 звернувшись за допомогою до правоохоронних органів з метою швидкого встановлення місця знаходження доньки, одразу отримала протокол з незрозумілим описом правопорушення. Крім того, суд першої інстанції не надав оцінку характеристикам, які додані до матеріалів та поясненням ОСОБА_1 , а перетворив її показання на свій розсуд. 
Вважає, що належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що ОСОБА_1 , як мати, ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини, матеріали справи не містять, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, та письмових пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
В протоколі про адміністративне правопорушення, і в постанові суду з посиланням на вказаний протокол, не зазначено яким саме чином ОСОБА_1 не виконувала свої батьківські обов`язки, при цьому не вказано в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено. Вважає, що суд першої інстанції не мав достатньо допустимих доказів для встановлення        винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, визнав її винуватість доведеною помилково, недостатньо врахувавши закріплений в Конституції України принцип презумпції невинуватості особи. Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні особу, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Усову О.В., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. 
Відповідно до положень ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Натомість, як убачається з матеріалів справи, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, розгляді справи в суді та винесенні суддею постанови, даних вимог закону дотримано не було.
Так, частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьками або особами, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.
Отже, об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у трьох різних формах: ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя дитини; ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання дитини; ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання дитини.
Доводи апелянта з приводу незаконності та необґрунтованості притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, є обґрунтованими з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 зазначено про неналежне виконання нею батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої доньки, але вказане не тільки не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП, але і не розкриває об`єктивної сторони вказаного правопорушення. 
Всупереч вимогам ст. 256, 184 КУпАП, у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому конкретно полягає з її боку ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання доньки ОСОБА_2 , 2003 р.н.

Самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, а саме те, що неповнолітня ОСОБА_3 свідомо пішла з місця мешкання за адресою АДРЕСА_1 та не повернулась, не може бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 , як мати, систематично ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини.

Крім того, суд першої інстанції не надав оцінку характеристикам, які додані до матеріалів та поясненням ОСОБА_1 .
Так, в матеріалах справи міститься характеристика ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учениці 11-а класу ЗОШ № 88 м. Запоріжжя (а.с. 21), яка є позитивною щодо ОСОБА_4 та, в якій зокрема вказано, що батьки цікавляться успішністю доньки, відвідують батьківські збори.
З характеристики на ОСОБА_1 (а.с.22), яка підписана Головою квартального комітету, вбачається, що сім`я ОСОБА_1 є благополучною, ведуть здоровий образ життя, не мають шкідливих звичок, скарг на неї та членів її родини не надходило, працюють.

З вищевикладеного вбачається, що належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що ОСОБА_1 , як мати, ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини, матеріали справи не містять, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, та письмових пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В протоколі про адміністративне правопорушення, і в постанові суду з посиланням на вказаний протокол, не зазначено яким саме чином ОСОБА_1 не виконувала свої батьківські обов`язки, при цьому не вказано в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено.
За наведеного, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу вказаного правопорушення.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника Усової О.В. задовольнити.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду В.М. Білоконев
Дата документу  Справа № 336/209/20