ПОСТАНОВА
Іменем України

06 квітня 2020 року 

м. Київ
справа №492/84/16-а
адміністративне провадження №К/9901/16374/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Желєзного І.В., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2017 року (колегія у складі суддів Кравченка К.В., Лукянчук О.В., Градовського Ю.М.)
у справі № 492/84/16-а
за позовом ОСОБА_1 
до Арцизької міської ради Одеської області  
третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2 .

І. РУХ СПРАВИ

1.          25.01.2016 ОСОБА_1 звернувся до Арцизького районного суду Одеської області з позовом до Арцизької міської ради.
2.          З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Арцизької міської ради Одеської області №71-VIІ від 22.12.2015 «Про надання ФОП ОСОБА_2 дозволу на розташування тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_1 ».
3.          Ухвалою від 20.05.2016 Арцизький районний суд Одеської області закрив провадження у справі у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
4.          Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2016 скасовано ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 20.05.2016, а справу направлено для продовження розгляду.
5.          Ухвалою Арцизького районного суду справу від 14.07.2016 справу направлено за підсудністю до Саратського районного суду Одеської області.
6.          Постановою Саратського районного суду Одеської області від 18.04.2017 позов задоволено.
7.          Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.072017 скасовано постанову Саратського районного суду Одеської області від 18.04.2017, прийнято нову, якою в задоволенні позову відмовлено.
8.          11.08.2017 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 . Просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції.
9.          15.09.2017 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження.
10.          У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу передано на розгляд до Верховного Суду.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11.          Рішенням Арцизької міської ради Одеської області від 21.07.2006 №169-V фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 надано дозвіл на вибір місця розташування магазину згідно з викопіюванням з генплану м.Арциз з орієнтовною площею ділянки для розміщення магазину - 0,0040 га під умови відводу - довгострокова оренда (п.1.). ОСОБА_3 провести узгодження місця розташування об`єкта (п.2).  
12.          17.05.2007 ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про визнання частково недійсним рішення Арцизької міської ради Одеської області від 21.07.2006 №169-V в частині площі земельної ділянки під розміщення магазину (0,0040 га) та зобов`язання міську раду видати рішення на площу 0,013 га.
13.          ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Позивач ОСОБА_1 є чоловіком померлої та спадкоємцем за законом.
14.          Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2010, яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.04.2012, рішення Арцизької міської ради від 21.07.2006 №169-V щодо надання дозволу на виділ земельної ділянки для будівництва магазину в частині зазначення розміру земельної ділянки 0,0040 га визнано протиправним, та зобов`язано Арцизьку міську раду виданий фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_1 ) дозвіл на вибір земельної ділянки для будівництва магазину площею 130 кв.м. (0,013 га), розташованої в АДРЕСА_1 на умовах надання її в оренду строком на 49 років.
15.          На виконання судових рішень, 12.10.2013 Арцизька міська рада видала ОСОБА_1 рішення №169-V від 21.07.2006, за змістом якого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 надано дозвіл на вибір місце розташування магазину згідно з викопіюванням з генплану м.Арциз з орієнтовною площею ділянки для розміщення магазину - 0,013 га під умови відводу - довгострокова оренда.
16.          18.06.2015 ОСОБА_2 отримав паспорт прив`язки тимчасової споруди торгового кіоску по АДРЕСА_1. Для його отримання додано: схему розміщення тимчасової споруди та ескізи торгового кіоску; схему благоустрою прилеглої території до тимчасової споруди; зміни до схеми розміщення тимчасової споруди, де площа земельної ділянки з 0,0005 га змінено на 0,00085 га.
17.          Заявою від 17.12.2015 фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Арцизької міської ради із заявою про надання йому дозволу на розміщення тимчасової споруди площею 8,5 кв.м. в АДРЕСА_1 , оскільки ним виконано вимоги паспорта прив`язки тимчасової споруди, виданого 18.06.2015.
18.          Рішенням Арцизької міської ради Одеської області від 22.12.2015 №71-VІІ фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 було надано дозвіл на розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності строком на 3 роки, площею 8,5 кв.м. в АДРЕСА_1.
19.          28.12.2015 між Арцизькою міською радою та ОСОБА_2 було укладено договір особистого строкового сервітуту для обслуговування тимчасової споруди, термін дії до 28.12.2018 з правом його продовження.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

20.          Позивач вимоги обґрунтовував тим, що надавши 22.12.2015 ОСОБА_2 дозвіл на розміщення тимчасової споруди площею 8,5 кв.м., міська рада порушила його право користування земельною ділянкою площею 0,013 га. Надана ОСОБА_2 земельна ділянка входить в межі земельної ділянки позивача. У позивача право на земельну ділянку виникло на підставі рішення міської ради від 21.07.2006 №169-V, яким ОСОБА_3 (покійна дружина позивача) було надано дозвіл на вибір місця розташування магазину.
21.          Вважає, що земельну ділянку не може бути одночасно надано у користування двом різним особам. Доказом того, що ОСОБА_2 було надано земельну ділянку, яка до цього вже була надана ОСОБА_3 , є графічні схеми місцевості (поруч з автостанцією), згідно якої можна зробити висновок про неможливість виділення поряд з будівлю автостанції іншої, ніж раніше наданої йому ділянки.
22.          Позивач зазначає, що має ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами, торговий патент на право здійснення підприємницької діяльності із зазначенням місця торгівлі ( АДРЕСА_1) , тобто продовжує виконувати умови договору оренди тієї самої земельної ділянки, яка була надана ОСОБА_3 .. Вважає, що він є правонаступником орендних правовідносин, які виникли між покійною ОСОБА_3 та міською радою.
23.          Третя особа ОСОБА_2 проти позову заперечував. Вважає, що рішенням від 21.07.2006 ОСОБА_3 лише було надано дозвіл на вибір місця розташування магазину та зобов`язано погодити місце розташування об`єкту. Проте ні ОСОБА_3 , ні її правонаступником це місце не було погоджено. Водночас, ОСОБА_2 було надано дозвіл на розміщення кіоску по АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 - в районі автостанції. Відсутні докази, що йдеться про частину однієї і тієї самої земельної ділянки. Наполягав на приватно-правовому характері даного спору.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

24.          Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Арцизька міська рада діяла протиправно, коли надала ОСОБА_2 земельну ділянку площею 8,5 м.кв. поряд з будівлею автостанції, оскільки цю ділянку було раніше виділено ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_1 . Отже, порушено право позивача на користування земельною ділянкою. 
Крім того, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.
25.          Суд апеляційної інстанції дійшов протилежного висновку та відмовив в задоволенні позову виходячи з того, що орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про передачу земельної ділянки в оренду. Для цього слід розробити та затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки або ж технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Передача в оренду без такої документації можлива лише в тому випадку, якщо земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, і передача здійснюється без зміни її меж та цільового призначення.
Рішення Арцизької міської ради від 21.07.2006 №169-V не є рішенням про передачу позивачу в користування (оренду) земельної ділянки. Цим рішенням лише надано дозвіл на вибір та узгодження місця для ОСОБА_3 .
Докази того, що після прийняття рішення Арцизької міської ради №169-V від 21.06.2006, міська рада надана у користування ОСОБА_3 чи ОСОБА_1 спірну земельну ділянку, в матеріалах справи відсутні, і сторони спору на такі обставини не посилаються. 
Також відсутні докази, що позивачем узгоджено вибір місця розташування магазину та виготовлено і затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

26.          Позивач у касаційній скарзі посилається на те, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що доказом того, що ОСОБА_2 було надано земельну ділянку, яка входить до його земельної ділянки, є графічна схема місцевості (поруч з автостанцією), з якої можна зробити висновок про неможливість виділення поряд з будівлею автостанції іншої, ніж раніше наданої йому ділянки. 
Доказів про право користування земельною ділянкою позивач не може надати через те, що з вини міської ради не може переоформити право користування земельною ділянкою. Спочатку було надано дозвіл на меншу площу, ніж мало бути, а потім міська рада не виконувала належно рішення судів. За період з 01.01.2009 по 01.10.2009 позивач сплачував орендну плату, отже є правонаступником по орендних правовідносинах.
27.          Заперечень на касаційну скаргу не подано.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

28.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування норм матеріального та процесуального права та дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.
29.          Питання підсудності даного спору судом касаційної інстанції не вирішується, оскільки в рамках цього спору це питання вже вирішено. У касаційні скарзі скаржник не оскаржує судове рішення з питань підсудності спору.
30.          Зміст спірних відносин зводиться до питання щодо правомірності надання ОСОБА_2 земельної ділянки площею 8,5 м.кв. для розміщення кіоску, зважаючи на те, що ОСОБА_1 заявляє про своє право користування земельною ділянкою площею 130 кв.м. (0,013 га) для розміщення магазину і вважає, що земельна ділянка площею 8,5 м.кв. входить до складу належної йому земельної ділянки. Порушено його право користування земельною ділянкою.
31.          Отже, фактично у спорі йдеться про конкуренцію двох прав на одну земельну ділянку. Водночас, право користування земельними ділянками позивача та третьої особи пов`язано саме з розташуванням на них тимчасової споруди (кіоск). При цьому правомірність розміщення тимчасових споруд не оспорюється.
32.          Відмовляючи в задоволенні позову, суд попередньої інстанції дійшов висновку, що рішення про надання дозволу на вибір місця розташування магазину не є рішенням про передачу в користування (оренду) земельної ділянки. Тобто, у позивача не виникло право на земельну ділянку.
33.          Верховний Суд вважає, що суд правильно вирішив спір, виходячи з наступного.
34.          З матеріалів справи вбачається, що 21.07.2006 ОСОБА_3 надано дозвіл на вибір місця розташування магазину, площею 0,0040 га (а на підставі судових рішень, 12.10.2013 Арцизька міська рада перевидала повторно те саме рішення, але з уточненням площі - 0,013 га), а 22.12.2015 ОСОБА_2 надано дозвіл на розміщення кіоску, площею 8,5 кв.м.
35.          Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
36.          17.02.2011 набрав чинності Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності».
37.          Відповідно до статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.
38.          Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.
39.          На виконання частини 4 статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі - Порядок№ 244), який визначає механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.
40.          Згідно з п. 2.1 Порядку підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди.
41.          За змістом цього порядку замовник, який має намір встановити тимчасову споруду, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС (пункт 2.2.); підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС, який оформлюється органом з питань містобудування та архітектури (пункти 2.1., 2.7); паспорт прив`язки ТС це комплект документів, у яких визначено місце встановлення ТП на топографо-геодезичній основі М 1:500, схему благоустрою території (пункт 1.4), типова форма якого поряд з іншими документами затверджено додатком 1 до Порядку, який містить, зокрема, форму схеми розміщення ТС із вказівкою площі земельної ділянки згідно з документами на землекористування.
42.          У паспорті прив`язки мають бути дані щодо розміру земельних ділянок, які вносяться на підставі отриманих суб`єктом господарювання документів на право користування земельною ділянкою.  
43.          Тобто, паспорт прив`язки - це лише документ, який підтверджує законність встановлення кіоску. Проте для того щоб оформити паспорт прив`язки, потрібно до заяви додати, зокрема, документи, що підтверджують ?; графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування кіоску, виконані замовником у довільній формі на топографо-гео дезичній основі М 1:500 кресленнями контурів кіоску з прив`язкою до місцевості.
44.          Отже, рішення про надання дозволу на вибір земельної ділянки для розміщення тимчасової споруди не є документом, що підтверджує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій планується розміщення кіоску. 
45.          Правильність таких висновків підтверджується судовою практикою у спорах з подібними правовідносинами. У постанові від 16.05.2018 у справі № 918/633/16 Касаційний господарський суд Верховного Суду зробив висновок, що за відсутності рішення органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку комунальної форми власності, а тому розміщення тимчасової споруди за відсутності документів, які підтверджують право користування земельною ділянкою комунальної власності, право розпорядження якою належить до компетенції Ради, не можна визнати законним.
46.          З матеріалів справи вбачається, що будь-яких документів, які підтверджують право користування земельною ділянкою ОСОБА_1 (чи оформлених на ОСОБА_3 ) не надано. Крім того, позивач не надав паспорта прив`язки для розміщення магазину згідно з викопіюванням з генплану м.Арциз з орієнтовною площею ділянки для розміщення магазину - 0,013 га. Також Суд звертає увагу, що безпосередньо у рішенні від 21.07.2006 №169-V зазначено, що зазначений дозвіл надається за умови відводу - довгострокова оренда (п.1.).
47.          Натомість у матеріалах справи наявні докази про право розміщення кіоску ОСОБА_2 та оформлене ним право користування земельною ділянкою площею 8,5 га (паспорт прив`язки, схема розміщення тимчасової споруди та ескізи торгового кіоску; схему благоустрою прилеглої території до тимчасової споруди; рішення міської ради про надання дозволу на розміщення тимчасової споруди, договір особистого строкового сервітуту для обслуговування тимчасової споруди).
48.          Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що рішення Арцизької міської ради від 21.07.2006 №169-V не є рішенням про передачу позивачу в користування (оренду) земельної ділянки. Цим рішенням лише надано дозвіл на вибір та узгодження місця розташування магазину. 
49.          За змістом статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», з урахуванням положень законів України «Про благоустрій населених пунктів» і «Про місцеве самоврядування в Україні» та Порядку, отримання паспорта прив`язки тимчасової споруди на підставі відповідного рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на її розміщення, а також наявність належним чином укладеного договору щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою є підставою для встановлення такої тимчасової споруди (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 905/1552/16, постанова від 12.06.2018).
50.          Отже, скаржник не довів, що має право користування спірною земельною ділянкою. Відтак, безпідставними є доводи про порушення його прав як землекористувача.
51.          Враховуючи наведене, Суд підтверджує, що суд апеляційної інстанцій не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.
52.          Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
53.          З огляду на результат вирішення касаційної скарги судові витрати у вигляді судового збору скаржнику не відшкодовуються.

Керуючись ст. 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           Кравчук В.М.

Суддя                                                                                                              Желєзний І.В.

Суддя                                                                                                              Стародуб О.П.