ПОСТАНОВА
Іменем України
28 травня 2020 рокуз 
Київ
справа №813/751/16
адміністративне провадження №К/9901/12479/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Жука А.В., 
суддів - Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу № 813/751/16 
за позовом  ОСОБА_1 
до голови Львівської обласної державної адміністрації Синютки Олега Михайловича, директора департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації Небожук Олександри Михайлівни 
про визнання протиправними дій, скасування розпорядження, поновлення на посаді, виплату заробітку за час вимушеного прогулу, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою  Андрусика Юрія Володимировича - представника ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року (прийняту у складі головуючого судді - Братичак У.В.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Сапіги В.П., суддів: Левицької Н.Г.,   Обрізка І.М.), -
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У березні 2016 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до з адміністративним позовом, в якому просив: 
- визнати протиправними дії посадової особи - директора Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації Небожук Олександри Іванівни  щодо недопуску ОСОБА_1  до виконання його посадових обов`язків заступника директора департаменту - начальника управління професійно-технічної освіти, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації; 
- визнати протиправними дії посадової особи - голови Львівської обласної державної адміністрації Синютки Олега Михайловича  щодо скорочення посади заступника директора департаменту - начальника управління професійно-технічної освіти, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації, пропонування іншої посади та скасувати розпорядження про звільнення з роботи (публічної служби) ОСОБА_1 ; 
- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора департаменту - начальника управління професійно-технічної освіти, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації у зв`язку із незаконним звільненням та виплатити заробіток за час вимушеного прогулу.
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що директор Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації протиправно не допускала до виконання службових обов`язків позивача, оскільки не мала на це відповідних повноважень. 
Позивач зазначає, що про скорочення його посади йому нічого не було відомо, іншої посади йому голова ЛОДА не пропонував, а тому звільнення відбулось незаконно і дії посадових осіб, відповідачів у справі є протиправними. У зв`язку із незаконним звільненням, позивач вважає, що його слід поновити на посаді та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Також позивач вказує, що на момент звільнення нового штатного розпису Департаменту освіту і науки не було, що свідчить про факт відсутності скорочення його посади та підтверджує незаконне звільнення.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.07.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2016 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
4. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, виходив з того, що відповідачами була дотримана процедура вивільнення позивача передбачена трудовим законодавством.
5. Судами першої та апеляційної інстанцій констатовано, що згідно штатного розпису Департаменту освіти і науки ЛОДА на 2016 рік, затвердженого 19.01.2016      одну посаду заступника було скорочено, що підтверджує факт скорочення посади, яку займав позивач.
6. Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до висновку про те, що в дотримання процедури звільнення позивач повідомлявся про можливе наступне вивільнення та йому пропонувалась посада головного спеціаліста відділу професійної освіти, координації діяльності вищих навчальних закладів      і науки управління дошкільної, загальної, середньої професійної освіти, соціального захисту та виховної роботи, координації вищих навчальних закладів і науки (на час відсутності основного працівника), однак позивач відмовився від ознайомлення з таким попередженням, про що складено відповідний акт.
7. Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до висновку, що головою ЛОДА в межах наданих законом повноважень видано Розпорядження "Про впорядкування структури обласної державної адміністрації від 30.10.2015, оскільки згідно п 1.5 Положення про департамент освіти та науки ЛОДА, затвердженого 06.08.2013 №506/05/5-13 передбачено, що штатний розпис, граничну чисельність, фонд оплати праці працівників та кошторис Департаменту затверджує голова обласної державної адміністрації за пропозиціями директора Департаменту.
8. Також суди попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем 09.11.2015 було запропоновано працівникам Департаменту освіти і науки ЛОДА нові посади та одночасно попереджено їх про можливе наступне вивільнення саме з підстав скорочення штату, що в свою чергу не потребувало прийняття рішення про скорочення займаних посад. Крім того, наявність інших посад вакантних на момент повідомлення позивача про скорочення чисельності штату працівників, ніж та, яка була йому запропонована, судами не встановлено.
9. Також суд апеляційної інстанції визнав необґрунтованими доводи позивача про задоволення позову у зв`язку з розслідуванням кримінального правопорушення по факту підробки штатного розпису Департаменту освіти і науки ЛОДА на 2016 рік, оскільки станом на час апеляційного розгляду справи по зазначеному факту проводиться досудове розслідування. Крім того, у разі доведення вироком суду події злочину і вини посадових осіб під час розроблення та затвердження штатного розпису на 2016 рік, позивач має право вимагати перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
10. Представником позивача Андрусиком Ю.В. 05.11.2016 подано касаційну скаргу.
У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.07.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2016, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
Рух адміністративної справи у суді касаційної інстанції
11. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.11.2016 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника позивача Андрусика Ю.В. на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.07.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2016.
12. Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII з Вищого адміністративного суду України до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передано матеріали касаційної скарги К/800/30257/16 за правилами пункту 4 частини першої Розділу VІІ "Перехідні положення" цього кодексу.
13. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2018 для розгляду справи № 813/751/16 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Бевзенко В.М., судді: Шарапа В.М., Данилевич Н.А.
14. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівником секретаріату Касаційного адміністративного суду від 23.04.2020 №648/0/78-20 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до складу іншої судової палати судді-доповідача  Бевзенка В.М.
15. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2020 для розгляду справи № 813/751/16 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Жук А.В., суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
16. Ухвалою судді Верховного Суду від 27.05.2020 дану адміністративну справу прийнято до провадження в складі зазначеної колегії та призначено її до попереднього касаційного розгляду.
II. АРГУМЕНТИ СТОРІН
Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу 
17. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судові рішення першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
18. Позивач зазначає, що судами попередніх інстанцій не враховано, що у матеріалах справи відсутні рішення (розпорядження) голови ЛОДА про скорочення чисельності або штату Департаменту освіти і науки ЛОДА, а зміна граничної чисельності працівників не є підставою для звільнення позивача на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. 
19. Також скаржник вказує на те, що на час попередження про наступне вивільнення було запропоновано посаду у штатному розписі, який ще не було затверджено, а тому така пропозиція іншої посади була удаваною.
20. Крім того, скаржник зазначає, що розпорядження голови ЛОДА від 30.10.2015 № 679/0/5-15 прийнято поза межами компетенції місцевої адміністрації та з порушенням порядку, встановленого законом. 
21. У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
22. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , з 09.09.2009 працював на посаді заступника директора департаменту - начальника управління професійно-технічної освіти, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації.
23. Головою ЛОДА 30.10.2015 видано розпорядження № 679/0/5-15 "Про впорядкування структури обласної державної адміністрації" відповідно до статей 5, 6, 44, 47 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" з метою оптимізації структури та підвищення ефективності державного управління. У п.3 вказаного розпорядження затверджено граничну чисельність працівників апарату, департаментів, управлінь та інших структурних підрозділів обласної державної адміністрації, зокрема Департаменту освіти і науки - 27 штатних одиниць.
24. До видання вказаного розпорядження, у відповідності до Розпорядження Голови ЛОДА від 14.04.2014 № 212/0/8-14 гранична чисельність Департаменту освіти і науки становила 31 одиницю. На підставі розпорядження № 679/0/5-15 "Про впорядкування структури обласної державної адміністрації" відбулось скорочення штатної чисельності Департаменту освіти і науки на 4 штатні одиниці.
25. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено з штатних розписів Департаменту освіти і науки ЛОДА на 2015 рік та на 2016 рік, що до впорядкування структури в Департаменті освіти і науки ЛОДА було 2 штатні одиниці заступників директора департаменту. Згідно штатного розпису Департаменту освіти і науки на 2016, затвердженого 19.01.2016   одну посаду заступника (яку обіймав позивач) було скорочено
26. Листом № 5/13-7622/0/2-15-21 за підписом голови ЛОДА 06.11.2015 працівників Департаменту освіти і науки ЛОДА попереджено про можливе наступне вивільнення та запропоновано посади, зокрема повідомлено ОСОБА_1 , та запропоновано посаду головного спеціаліста відділу професійної освіти, координації діяльності вищих навчальних закладів      і науки управління дошкільної, загальної, середньої професійної освіти, соціального захисту та виховної роботи, координації вищих навчальних закладів і науки (на час відсутності основного працівника).
27. Позивач відмовився ознайомлюватись із попередженням про можливе наступне вивільнення та запропонованою посадою, про що складено Акт від 09.11.2015.
28. Розпорядженням голови Львівської обласної державної адміністрації від 18.01.2016 № 41/0/8-16 позивача звільнено з посади з 21.01.2016 у зв`язку із скороченням займаної посади      та відмовою від запропонованої посади. В подальшому, у зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 на листку непрацездатності, Розпорядженням Голови ЛОДА від 02.02.2016 № 121/0/8-16 внесено зміни в Розпорядження від 18.01.2016 № 41/0/8-16, згідно якого позивача звільнено з 03.02.2016.
29. На виконання розпоряджень Голови ЛОДА, Директором Департаменту освіти і науки видано Наказ від 03.02.2016р. № 03-12/16 "Про звільнення з роботи ОСОБА_1 " у зв`язку із скороченням займаної посади      та відмовою від запропонованої посади.
30. Актом від 03.02.2016 зафіксовано відмову ОСОБА_1 - заступника директора департаменту - начальника управління професійно-технічної освіти, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації, ознайомитись під розпис з документами щодо звільнення із займаної посади.
31. Крім того, Актом від 03.02.2016 зафіксовано відмову ОСОБА_1 - заступника директора департаменту - начальника управління професійно-технічної освіти, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації, поставити підпис про отримання трудової книжки в книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації та в особовій картці П2-ДС.
32. Вважаючи дії відповідачів протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом. 
IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
33. Конституція України 
33.1. Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
33.2. Стаття 43. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
34. Кодекс законів про працю України.
34.1. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) підставами припинення трудового договору зокрема є: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).
34.2. Згідно з частиною третьою статті 36 КЗпП України при зміні власника підприємства, а також при його реорганізації (злитті, приєднанні, поділу, виділу, перетворенні) дія трудового договору продовжується. Припинення трудового договору за ініціативою власника чи уповноваженого ним органу можливе тільки у разі скорочення чисельності чи штату працівників.
34.3. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
34.4. Частиною другою КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
34.5. Згідно зі статтею 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.
Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.
34.6. Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.
V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
35. Оцінюючи матеріали справи та обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з таких міркувань.
36. Підставою для розірвання трудового договору за ініціативи власника або уповноваженого ним органу є зміни в організації виробництва і праці, які у свою чергу можуть мати місце у випадках ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. При цьому, під змінами в організації виробництва і праці, які можуть бути підставою для розірвання трудового договору слід розуміти, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників, що призводить до скорочення займаної працівником посади та зумовлює його звільнення у випадку неможливості переведення працівника на іншу посаду.
37. Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що Головою ЛОДА 30.10.2015 видано розпорядження № 679/0/5-15 "Про впорядкування структури обласної державної адміністрації" відповідно до статей 5, 6, 44, 47 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" з метою оптимізації структури та підвищення ефективності державного управління. У п.3 вказаного розпорядження затверджено граничну чисельність працівників апарату, департаментів, управлінь та інших структурних підрозділів обласної державної адміністрації, зокрема Департаменту освіти і науки 27 штатних одиниць.
38. Позивача у справі, як і інших працівників Департаменту освіти і науки ЛОДА  було повідомлено про наступне вивільнення листом № 5/13-7622/0/2-15-21 за підписом голови ЛОДА 06.11.2015 та запропоновано посади, зокрема повідомлено ОСОБА_1 , та запропоновано посаду головного спеціаліста відділу професійної освіти, координації діяльності вищих навчальних закладів      і науки управління дошкільної, загальної, середньої професійної освіти, соціального захисту та виховної роботи, координації вищих навчальних закладів і науки (на час відсутності основного працівника).
39. Суди попередніх інстанцій дійшли до висновку про те, що посаду позивача було скорочено, а від іншої запропонованої посади позивач відмовився, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. 
40. Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до висновку про те, що позивачу запропоновано усі наявні вакантні посади при попередженні про наступне вивільнення, оскільки інших вакантних посад не було. 
41. Враховуючи встановлені судами обставини Верховний Суд констатує, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів факт дотримання ним установленої законом процедури звільнення позивача, оскільки відповідач одночасно із попередженням про звільнення позивача, запропонував позивачу іншу посаду.
42. Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.
Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення частини першої статті 40, частин першої, третьої статті 49-2 КЗпП, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. 
При цьому, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду та які існували на день звільнення.
Подібна правова позиція уже була висловлена Верховним Судом у постановах від 31 07.2019 у справі №818/1431/16, 19.03.2020 у справі №804/1542/16.
43. Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що у справі наявні матеріали щодо виконання відповідачем обов`язку стосовно надання пропозицій позивачу про працевлаштування на наявних вакантних посадах, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, а тому колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій у справі.
44.   Доводи ж касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
45. Колегія суддів Верховного Суду вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що зміна граничної чисельності працівників не є підставою для звільнення позивача на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, а також щодо відсутності у голови ЛОДА повноважень на видання 30.10.2015 розпорядження № 679/0/5-15 "Про впорядкування структури обласної державної адміністрації", оскільки судами встановлено, що розпорядження відповідача видано в межах повноважень та на підставі статей 5, 6, 44, 47 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", цим розпорядчим актом здійснено скорочення штатної чисельності департаменту, в якому посаду, що підлягала скороченню, займав позивач. При цьому  обов`язок по працевлаштуванню працівника згідно норм КЗпП України виконано, в тому числі і в частині надання працівнику пропозицій зайняти вакантні посади на час попередження про наступне вивільнення.
46. Посилання скаржника в касаційній скарзі на те, що на час попередження про наступне вивільнення було запропоновано посаду у штатному розписі, який ще не було затверджено, а тому така пропозиція іншої посади була удаваною колегія суддів Верховного Суду вважає безпідставним, оскільки Головою ЛОДА 30.10.2015 видано розпорядження № 679/0/5-15 "Про впорядкування структури обласної державної адміністрації", згідно якого відбулось скорочення штатної чисельності Департаменту освіти і науки на 4 штатні одиниці (27 посад). В межах вакантних посад позивачу і було запропоновано переведення на іншу посаду у зв`язку із скороченням займаної посади позивачем. 
47. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі.
48. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
49. Приписами частини першої статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
50. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
51. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
52. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.
53. Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Андрусика Юрія Володимировича - представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

...........................

...........................

...........................
Жук  А. В.
Мартинюк Н. М.
Мельник-Томенко Ж. М.
Судді Верховного Суду