Ухвала        
 
04 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 513/870/15-ц
 
провадження № 61-8209ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області                                 від 22 грудня 2015 року у складі судді Кожокар Т. Я. позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь                                    ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 14 березня 2008 року № HMIBAK12770669 у розмірі 849 588,37 грн.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 27 липня 2016 року заяву представника  ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Саратського районного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року задоволено.
Заочне рішення Саратського районного суду Одеської області                                 від 22 грудня 2015 року скасовано.
Справу призначено до розгляду у загальному порядку.
 
Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 11 жовтня            2018 року у складі судді Бучацької А. І. позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь                                      ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 14 березня 2008 року № HMIBAK12770669 станом на 10 червня 2015 року у розмірі 38 227,50 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 10 червня 2015 року (21,16 грн) еквівалентно 808 893,69 грн, яка складається з: 9 795,49 доларів США - заборгованість за кредитом;                   2 946,08 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 561,59 доларів США - заборгованість за комісією за користування кредитом; 24 924,33 доларів США - заборгованість пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань.
У задоволенні решти вимог позову відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задоволено частково.
 
Рішення Саратського районного суду Одеської області від 11 жовтня                    2018 року змінено в частині стягнення пені.
Зменшено розмір пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» до 50 000 грн.
Рішення Саратського районного суду Одеської області від 11 жовтня                     2018 року в частині стягнення з поручителя ОСОБА_2 скасовано та прийнято в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
 
У травні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» на постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті відправлена до Верховного Суду 19 травня 2020 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
У касаційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції заявник отримав 28 квітня 2020 року, що підтверджується наданими доказами.
 
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження АТ КБ «ПриватБанк» пропущено з поважних причин, його можливо поновити. 
 
Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:
1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;
3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;
4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;
5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;
6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;
8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:
1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або
2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або
3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або
4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
У касаційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» узагальнено посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.
 
Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Отже, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 393 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.
 
Поновити Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» строк на касаційне оскарження судового рішення.
 
Касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвалипротягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         Р. А. Лідовець