Ухвала
іменем України 
18 травня 2020 року
м. Київ
справа № 520/16256/15-к
провадження № 51-2083 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати  Касаційного кримінально суду      у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2019 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 22 січня 2020 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2019 року задоволено клопотання та звільнено  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною 3 статті 101, частиною 2 статті 166, частиною 2 статті 111, статтею 98 Кримінального кодексу України (1960 року), у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрито.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 січня 2020 року апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вказану ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2019 року без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що потерпіла не погоджується з вказаними судовими рішеннями. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
 
Перевіривши касаційну скаргу потерпілої на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:  істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Так, у касаційній скарзі потерпіла наводить доводи, що стосуються винуватості ОСОБА_5 та неправильної кваліфікації його дій, проте не звернула увагу на те, що кримінальне провадження закрито у зв`язку із закінченням строків давності під час підготовчого судового засідання.
 
При цьому, потерпіла вказує на те, що обвинувальний акт складено з порушенням вимог кримінального процесуального закону, однак не наводить належних обґрунтувань щодо безпідставного, на її думку, закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності з урахуванням змісту оскаржуваних судових рішень.
Крім того, потерпіла, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначає їх зміст та вплив на незаконність судових рішень з урахуванням вимог статті 412 КПК. 
Тобто у касаційній скарзі потерпіла має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.
 
До того ж, у мотивувальній частині касаційної скарги потерпіла викладає вимоги про перерахування процесуальних витрат з урахуванням індексу інфляції та об`єднання кримінальних проваджень, однак не звернула увагу на те, що у відповідності до           статті 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
 
- залишити судове рішення без змін, а касаційну скаргу – без задоволення;
- скасувати судове рішення та призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.
 
Тобто, вимоги потерпілоїне узгоджуються з положеннями статті 436 КПК.

При цьому всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК потерпіла не зазначає в касаційній скарзі чи бажає вона брати участь у касаційному розгляді.
Таким чином, недодержання потерпілою вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення її касаційної скарги без руху. 
 
З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд
            
постановив:
Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2019 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 22 січня 2020 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали. 

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

            Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                          ОСОБА_3