Справа №591/1505/20 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Мальована-Когер	
Номер провадження 33/816/210/20 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу про адміністративне правопорушення № 591/1505/20 за апеляційною скаргою захисника КУЗНЄЦОВА А. С. на постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 19.03.2020, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 ,
захисника – адвоката Кузнєцова А. С., 

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 – адвокат КУЗНЄЦОВ А. С.  просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, оскільки справа розглянута без участі ОСОБА_2 , який знаходився на лікуванні. Крім того, під час керування т/з ОСОБА_2 діяв у стані крайньої необхідності. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Одночасно від трудового колективу ТОВ «МЕДІНА ЛАЙТ» надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу згідно ст. 21 КУпАП, обґрунтоване тим, що ОСОБА_2 працює водієм-експедитором, позитивно характеризується, правопорушення вчинив вперше, щиро розкаюється.
Постановою судді Зарічного районного суду м. Сум від 19.03.2020 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 грн із позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 420,40 грн судового збору.
Згідно постанови судді, 07.03.2020 близько 22:15 по вул. Гамалія в м. Суми ОСОБА_2 керував т/з Infiniti FX35 д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проведено зі згоди водія в присутності двох свідків за допомогою газоаналізатора алкотест Драгер № 7510, проба позитивна 1,77 проміле, чим порушив п. 2.9а ПДР.
Вислухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника Кузнєцова А. С., які підтримали апеляційну скаргу і клопотання трудового колективу ТОВ «МЕДІНА ЛАЙТ», просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ч. 1 ст. 268 КУпАП). При цьому розгляд справи здійснюється на засадах рівності перед законом і судом, який розглядає справу (ст. 248 КУпАП).
Частиною 1 ст. 277-2 КУпАП передбачено, що повістка вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи, а згідно п. 2 і п. 3 ст. 278 цього Кодексу суддя при підготовці до розгляду справи вирішує, крім іншого, такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення та чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
Однак вказані вимоги процесуальних норм КУпАП не дотримані суддею суду першої інстанції і розгляд справи відбувся за відсутності належного повідомлення ОСОБА_2 про час та місце судового розгляду, що унеможливило ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП надійшов до суду 12.03.2020 і його розгляд призначений працівниками поліції.
Оскільки ОСОБА_2 не був присутній під час прийняття суддею рішення, то його копію він отримав тільки 24.03.2020, а вже 02.04.2020 його захисник подав апеляційну скаргу, тому зважаючи на це строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, оскільки він пропущений з поважних (об`єктивних) причин.
Така засада судочинства як рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч. 1 ст. 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст. 24 Основного Закону, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав (ст. 129 Конституції України, розділ I ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»), а тому не дотриманий конституційний принцип, що «ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередньо участь у судовому процесі, або позбавлений такого права», який також знайшов своє закріплення у рішенні КСУ від 12.04.2012 № 9-рп/2012 (справа про рівність сторін судового процесу), де формулюючи незаперечне право особи на судову присутність, Суд керувався правовими постулатами «доброї совісті» (bonae fidei), оскільки для громадян не може бути жодних перешкод об`єктивного характеру, якщо відбувається розгляд в суді індивідуально-конкретної справи.
Присутність особи, яка має право брати безпосередньо участь і виступати у суді, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, у передбачений законом строк і порядок оскаржити постанову по справі, є невід`ємним правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції, а для суддів усіх інстанції – важливим елементом законного і справедливого правосуддя. Принцип рівності сторін у процесі – у розумінні «справедливого балансу» між сторонами – вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі «Домбо Бехер Б.В. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands), заява № 14448/88); п. 38 рішення ЄСПЛ від 23.10.1996 у справі «Анкерль проти Швейцарії» (Ankerl v. Switzerland), заява № 17748/91). 
Аналогічною є усталена судова практика ЄСПЛ і у справах щодо України, коли неодноразово застосований «принцип рівності», зокрема у п. 26 і 29 рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), згідно яких «принцип рівності сторін – один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду – передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом». За наслідками розгляду цієї справи Суд дійшов висновку, «що у провадженні, яке розглядається, важливі процесуальні гарантії були відсутні та що ці процесуальні недоліки, у світлі обставин справи, були достатньо серйозними, щоб піддати сумніву справедливість провадження. Відповідно було порушення п. 1 ст. 6 Конвенції».
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суддею суду першої інстанції істотно порушені права та законні інтереси ОСОБА_2 , внаслідок чого постанова підлягає безумовному скасуванню через порушення норм процесуального права, а апеляційна скарга у цій частині – задоволенню.
Разом з тим, під час апеляційного розгляду справи установлено, що 07.03.2020 близько 22:15 по вул. Гамалія в м. Суми ОСОБА_2 керував т/з Infiniti FX35 д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР, що крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 540794 від 07.03.2020, об`єктивно підтверджується дослідженими доказами, а саме:
? роздруківкою показників огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager», проведеного 07.03.2020 о 22:38, результат тесту – 1,77 0/00;
? актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_2 погодився з результатами огляду на стан сп`яніння, про що у відповідній графі «з результатами згоден» поставив свій підпис;
? показаннями в апеляційному суді свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких 07.03.2020 ОСОБА_2 у їх присутності пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager», результат – 1,77 0/00, з яким ОСОБА_2 був згоден;
? показаннями в апеляційному суді свідка ОСОБА_5 (працівника поліції), згідно яких 07.03.2020 по вул. Гамалія в м. Суми на місці вчинення ДТП водій ОСОБА_2 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння та з його результатом (1,77 0/00 проміле) був згоден;
? відеозаписами з персональних мобільних відеореєстраторів працівників поліції, з яких убачається що у водія ОСОБА_2 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. У присутності свідків водій пройшов відповідний огляд за допомогою спеціального технічною пристрою, результат – 1,77 0/00, з яким він погодився.
Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП). 
Оцінюючи кожен наведений вище доказ (зібраний і наданий суду особою, уповноваженою на складання протоколу – ч. 2 ст. 251 і ст. 255 КУпАП) з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам (ст. 252 КУпАП).
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_2 діяв у стані крайньої необхідності не можуть бути взяті до уваги, так як вони не відповідають фактичним обставинам справи і суперечать наявним у справі доказам, а тому їх необхідно вважати недостовірним доказом захисту. При цьому у матеріалах справи відсутня будь-яка інформація, яка хоча б якимось чином свідчила про наявність обставин, що виключають адміністративну відповідальність (ст. 17, 18 КУпАП), тобто, що водій ОСОБА_2 діяв в стані крайньої необхідності для усунення небезпеки, що загрожувала його пасажиру, який знаходився в салоні т/з, через термінову необхідність прийняття медичного препарату та ця небезпека не могла бути усунута іншими засобами.
З відеозаписів події убачається, що ні під час проходження огляду на стан сп`яніння, ні в ході складання протоколу ОСОБА_2 та його пасажир не повідомляли ні  поліцейським, ні медичним працівникам швидкої допомоги про наявність вказаних обставин.
В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O’Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні відносно ОСОБА_2 протоколу дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього, а наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази у своїй сукупності і взаємозв`язку є достатніми для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення.
Адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності (ст. 9 КУпАП).
Оскільки ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9а ПДР, то апеляційний суд вважає за необхідне визнати його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також накласти стягнення, стягнувши одночасно на користь держави судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП.
Що стосується клопотання трудового колективу ТОВ «МЕДІНА ЛАЙТ», то воно задоволенню не підлягає, оскільки відсутні об`єктивні підстави для звільнення ОСОБА_2 від відповідальності згідно ст. 21 КУпАП, а сам характер вчиненого правопорушення і подальші умисні цілеспрямовані, активні дії є грубими і зухвалими та мають підвищену суспільну небезпеку. Крім того, ОСОБА_2 працевлаштовуваний на підприємстві лише 01.03.2020, тобто менш ніж за один тиждень до вчинення правопорушення, а клопотання не містить будь-яких даних про те, яким саме чином трудовий колектив буде реалізовувати громадський вплив на ОСОБА_2 та які зобов`язання колектив бере на себе для здійснення заходів виховного впливу, спрямованих на недопущення вчинення ним нових правопорушень.
Керуючись ст. 294 КУпАП, –

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику КУЗНЄЦОВУ А. С. строк на апеляційне оскарження постанови судді Зарічного районного суду м. Сум від 19.03.2020.
Апеляційну скаргу захисника КУЗНЄЦОВА А. ОСОБА_6 . задовольнити частково.
Постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 19.03.2020 відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з порушенням суддею суду першої інстанції норм процесуального права та прийняти нову постанову.
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 10200 грн (реквізити для сплати: отримувач ГУК в Сумській області, 21081300; код отримувача (код за ЄДРПОУ) – 37970404; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок IBAN – UA628999980313090149000018001; код класифікації доходів бюджету – 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн (реквізити для сплати: отримувач коштів – ГУК у м. Києві (м. Київ), 22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) – 37993783; рахунок IBAN – UA908999980313111256000026001; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету – 22030106).
Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу і вноситься в установу банку України.
У разі несплати штрафу в установлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови стягується:
- подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові;
- витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Рунов В. Ю.