ПОСТАНОВА
Іменем України

31 березня 2020 року 
Київ
справа №807/1/17
адміністративне провадження №К/9901/62653/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу 
за касаційною скаргою Державна податкова інспекція у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області 
на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 травня                  2018 року (головуючий суддя - Гаврилко С.Є.) 
та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 вересня                2018 року (головуючий суддя - Гуляк В.В., судді: Коваль Р.Й., Довгополов О.М.)
у справі №807/1/17
за позовом  ОСОБА_1 
до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС в Закарпатській області
про визнання протиправним та скасування висновку.
I. РУХ СПРАВИ
1.          У січні 2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», складений відповідачем 19 серпня 2016 року №4860/13-02 про невідповідність відомостей щодо наявності майна, зазначених нею у декларації за 2015 рік.
2.           Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 травня              2018 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 вересня 2018 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано висновок Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області від 19 серпня 2016 року №4860/13-02 «Про результати перевірки достовірності відомостей передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади». 
3.          Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
4.          У відзиві на касаційну скаргу позивач посилаючись на законність рішень судів першої та апеляційної інстанції просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів - без змін.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
5.          Судами встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на посаді інспектора 1 категорії 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Солотвино» ІІІ категорії (тип Б) Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в період з                      2 червня 1998 року по 19 червня 2000 року та в період з 9 квітня 2009 року по даний час.
6.          Відповідно до положень Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про запобігання корупції» позивачем за місцем роботи подано декларацію від                  8 лютого 2016 року про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік.
7.          Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від                  16 жовтня 2014 року №563 та Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від                       3 листопада 2014 року №1100, посадовими особами ДПІ у Тячівському районі ГУ ДФС у Закарпатській області проведено перевірку відомостей, визначених у пункті 2 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» відносно позивача. 
8.          19 серпня 2016 року контролюючим органом складено Висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» №4860/13-02, в якому зафіксовано, що позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутих нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1 .. Так, у позиції 35 розділу IV Декларації не відображено відомості про автомобіль ВАЗ-21124, 2006 р.в., дата здійснення операції з транспортним засобом 19 жовтня 2006 року, а у позиції 36 розділу IV Декларації не відображено відомості про автомобіль ГАЗ-66, 1991 р.в., дата здійснення операції з транспортним засобом 16 листопада 2011 року.
9.          У цьому Висновку також вказано, що у зв`язку з ненаданням ОСОБА_1 пояснення та підтвердних документів, щодо вартості майна, виявленого в процесі проведення перевірки та набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, перевіркою неможливо встановити відповідність/невідповідність вартості майна, не вказаного у Декларації за 2015 рік відповідності наявній податковій інформації про доходи отримані ОСОБА_1 із законних джерел.
10.          У висновку вказано, що результатом перевірки є, з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1 , встановлення недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону, вказаних ОСОБА_1 у Декларації.
IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
11.          Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування заборони, без врахування обов`язкових умов, що таке майно (майнові права) було набуте за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", і його вартість не відповідає доходам, отриманим із законних джерел.
12.          Незазначення у декларації майна не тягне за собою настання відповідальності за Законом України "Про очищення влади", оскільки питання декларування доходів певних осіб врегульовано у цьому випадку Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".
13.          При здійсненні відносно позивача перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" контролюючим органом не було встановлено невідповідності вартості майна доходам, отриманим із законних джерел, а тому вартість майна, набутого позивачем за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", відповідає наявній податковій інформації про його доходи, отримані із законних джерел.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
14.          В обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначив, що позивачем не було зазначено в поясненні і не надано підтвердних документів, що підтверджують вартість придбаного за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", рухомого майна (вказаних ТЗ) та його відповідність доходам отриманим із законних джерел.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ 
15.          Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
16.          Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
17.          Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 16 вересня 2014 року №1682-VII «Про очищення влади» (далі - Закон №1682-VII) очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування. Протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.
18.           Згідно з частиною восьмою статті 3 Закону №1682-VII заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел. 
19.          Питання застосування Закону України "Про очищення влади" регламентовані Порядком проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №563 (далі - Порядок №563), Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 3 листопада 2014 року №1100 (далі - Порядок №1100).
20.          Пунктом 3 Порядку №1100 визначено загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки, який включає такі складові:
1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;
2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка;
3) проведення перевірки, що фактично полягає в:
- аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з`ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;
- порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особо, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1- 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з`ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;
- порівняльному аналізі наявної інформації з метою з`ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;
4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;
5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов`язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;
6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.
21.          Пункт 4 згаданого Порядку №1100 передбачає, що при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.
22.          При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб`єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.
23.          Згідно з пунктом 6 Порядку №1100 для перевірки використовуються дані, що зазначені у відповідних розділах декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також дані про фізичних осіб, які включаються до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інформаційної системи «Податковий блок», зокрема про: джерела отримання доходів; об`єкти оподаткування; суму нарахованих та/або виплачених доходів.
24.          Отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.
25.          За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.
26.          Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.
27.          Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.
28.           Про встановлення недостовірності відомостей, які підлягали перевірці згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону, вказується у висновку про результати перевірки у разі, якщо вартість майна (майнових прав), набутого (набутих) особою, стосовно якої проводилася перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.
29.          Отже, під час проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", контролюючим органом має бути встановлена не лише невідповідність відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, а й також врахований час набуття майна та незаконність джерел таких доходів.
30.          Як встановлено судами, 9 серпня 2016 року ДПІ у Тячівському районі ГУ ДФС у Закарпатській області відносно позивача складено Висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", згідно з яким у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік позивачем вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутих нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1 , а саме, не відображено відомості про автомобіль ВАЗ-21124, 2006 р.в., дата здійснення операції з транспортним засобом 19 жовтня 2006 року, та автомобіль ГАЗ-66, 1991 р.в., дата здійснення операції з транспортним засобом 16 листопада 2011року.
31.          Вартість майна (майнових прав), вказаного позивачем у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік, набутого за час перебування на посадах, визначених пунктом 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", відповідають наявній податковій інформації про доходи, отримані ним із законних джерел, що не заперечується й самим ДФС у його касаційній скарзі. Скаржник в своїх доводах вказує на відсутність підтвердних документів ОСОБА_1 , що не дозволило йому як контролюючому органу врахувати їх під час проведення перевірки.
32.          Враховуючи викладене, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування заборони, без врахування обов`язкових умов, що таке майно (майнові права) було набуте за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої  статті 2 Закону України "Про очищення влади", і його вартість не відповідає доходам, отриманим із законних джерел.
33.          Отже, лише незазначення у декларації майна не тягне за собою настання відповідальності за Законом України "Про очищення влади".
34.          Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі про задоволення позову.
35.          Доводи касаційної скарги вказаного висновку не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених судами фактичних обставин справи.
36.          Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
37.          Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
38.          З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 343, 350, 356 КАС України, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року N460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», Верховний Суд,  
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Державна податкова інспекція у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 вересня 2018 року у справі №807/1/17 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак
О.А. Губська
О.В. Калашнікова,
Судді Верховного Суду