ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/370/20 Справа № 203/2345/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Васіна Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Калініч Н. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 травня 2020 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Калініч Н. І., за участю ОСОБА_1 та її захисника Чернуся П.О., представників митниці Романенко І. М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Чернуся П.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2020 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою  АДРЕСА_1  
- визнано винуватою в порушенні митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 237 197 грн. 66 коп. та конфіскацією предметів правопорушення згідно з протоколом про порушення митних правил 0024/11000/19 від 15 лютого 2019 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської митниці ДФС витрати, пов`язані зі зберіганням товарів на складі Дніпропетровської митниці ДФС, в розмірі 1165,60 грн., також витрати за письмовий переклад документів з іноземної мови на українську мову в розмірі 216 грн. та судовий збір на користь держави в сумі 420 грн. 40 коп, - 
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з викладеними у постанові судді першої інстанції обставинами, 04.02.2019 року в зоні діяльності Львівської митниці ДФС з Федеративної Республіки Німеччини, відповідно до договору купівлі від 31.01.2019 № б/н, свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу від 08.05.2015 № НОМЕР_1 , від 06.08.2015 № KI-S-0-218/15-00162 та від 31.01.2019 № б/н  ОСОБА_1 перемістила товар - «легковий автомобіль для перевезення людей, марка - MERCEDES-BENZ, модель - В 180, вартістю 5 000,00 Євро (158 131,78 грн.). У подальшому 07.02.2019 вказаний транспортний засіб доставлено в зону діяльності Дніпропетровської митниці ДФС та задекларовано за електронною митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ зареєстрованою за № 110150/2019/207111 від 08.02.2019.
Відповідно до експортної декларації, отриманої із ФРН № 19DE460599723162E2 вартість зазначеного легкового автомобіля складає 7 500, Євро (за курсом НБУ 237 197,66 грн.), що на 2 500,00 Євро (за курсом НБУ 79 065,89 грн.) більше ніж задекларовано в Україні.
Таким чином, ОСОБА_1 перемістила через митний кордон України зазначений транспортний засіб вартістю 237 197,66 грн. з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення вказаного товару документів, а саме договору купівлі від 31.01.2019 № б/н, який містить неправдиві відомості щодо його вартості.
Не погоджуючись з цим рішенням, захисник Чернусь П.О. звернувся до суду з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи свою позицію в апеляційній скарзі, захисник зазначає, що провадження по даній справі та її розгляд були необ`єктивними та неповними, кваліфікація - неправильною, права ОСОБА_1 було неправомірно обмежено. 
Зазначає, що посадовими особами митниці було порушено право ОСОБА_1 на захист, на збирання та подання доказів, які їй не роз`яснювались. Так, складанню вищевказаного протоколу передувало два опитування ОСОБА_1 з приводу зазначених обставин в яких вона пояснювала, що коли вона повідомила продавцю, що т/з залишить територію ЄС у зв`язку з чим продавцю повернеться 20% ПДВ (так як продавцем була юридична особа, яка займається продажем т/з), продавець погодився на ціну 5000 євро та за цю ціну т/з і був придбаний.
Вдруге ОСОБА_1 надавала пояснення 15.02.2019 року та повідомила, що дзвонила до продавця і запитувала його з приводу вказаної продавцем суми у 7500 євро у експортній декларації (яка подається самим продавцем у електронному вигляді), на що той відповів, що свідомо вказав таку суму тому, що раніше він придбав цей транспортний засіб за вказану суму (7500 євро) і хотів повернути ПДВ з цієї суми, а не з 5000 євро, за які він продав т/з ОСОБА_1 ..
Також ОСОБА_1 наголошувала на тому, що придбала вказаний т/з саме за 5000 євро, на підтвердження чому надавала посадовим особам митниці квитанцію (розписку) продавця, про отримання ним 10% завдатку за автомобіль у сумі 500 евро, однак як виявилось у подальшому, вказана квитанція працівниками митниці до матеріалів справи додана не була.
В справі відсутня і її заява про ознайомлення з матеріалами справи, яку вона подала 21.02.2019 року, та у відповідь, на яку їй незаконно було відмовлено у наданні їх до ознайомлення листом від 25.02.2019 року (який також в матеріалах справи відсутній).
Жодних з цих вимог ст. 494 МК України особою, яка складала протокол, дотримано не було, чим були суттєво обмежені права ОСОБА_1 на захист (адже на той час вона не розуміла, що надає пояснення у зв`язку з провадженням у справі про порушення нею митних правил). Порушення права на захист є одним із найгрубіших порушень прав особи та є самостійною підставою для скасування постанови суду.
Вказує, що працівниками митниці було грубо порушено порядок провадження у справі про порушення митних правил, а процесуальні дії здійснювалися до відкриття провадження у справі, внаслідок чого зібрані матеріали та докази є неналежними і недопустимими, оскільки згідно з ч. 1 ст. 488 МК України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.
Натомість, у даному випадку, протокол було складено 15.02.2019 року, а документи, що додані до матеріалів справи як докази, були одержані до складання протоколу (тобто до порушення провадження у справі), внаслідок чого вони є доказами, що одержані з порушенням встановленого МК України порядку, а тому є неналежними та недопустимими доказами, на яких не може ґрунтуватися винуватість ОСОБА_1 .
Крім того, захисник зазначає, що у даному випадку протокол про порушення митних правил № 0024/11000/19 від 15.02.2019 року складено головним державним інспектором відділу оперативного реагування управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Дніпропетровської митниці ДФС Бойко Михайлом Васильовичем.
Однак до матеріалів справи не додано доказів, що ОСОБА_3 має таке право згідно посадової інструкції, так само відсутні докази (наказ, розпорядження, тощо), що його було уповноважено на складання протоколу керівником органу.
Також, судом взагалі не надано оцінки доказів, наданих ОСОБА_1 , а в судовому рішенні не наведено мотивів їх відхилення. Це, зокрема стосується згаданої вище квитанції (розписки) продавця, про отримання ним 10% завдатку за автомобіль у сумі 500 евро.
Крім того, після укладання договору про надання правової допомоги, 18.09.2019 року до Дніпропетровської митниці ДФС було подано заяву про надання доступу до вилученого т/з для проведення експертизи, з метою подальшого її надання як доказу по справі про порушення митних правил.
Згідно з висновком експерта № Zot230919 від 03.10.2019 року, ринкова вартість вказаного автомобілю з урахуванням курсу НБУ на дату оцінки, складає 132 348 грн. 25 коп. При цьому, задекларована ОСОБА_1 вартість вказаного т/з складає 158 131,78 грн (5000 Євро за курсом НБУ на 07.02.2019 року).
Вищевказане підтверджує, що транспортний засіб ОСОБА_1 придбала за вартістю, що навіть перевищує оціночну ринкову вартість, однак ці обставини були проігноровані судом, хоча вказаний висновок надавався суду 29.10.2019 року разом з клопотанням про закриття провадження. Жодної оцінки цьому доказу також не надано, так само як і не зазначено, чому суд визнав реальною вартістю т/з суму в 237 197,66 грн. (7500 Євро), яка фігурує лише в роздруківці митної декларації (а.с. 12-15), яка подається продавцем в електронному вигляді (у цьому процесі покупець участі не приймає), та які міститься у справі у неналежному вигляді (ніким не завірена роздруківка без жодного підпису та печатки).
Також, стверджує, що наданим ФРН договір купівлі-продажу т/з з перекладом, який був поданий продавцем т/з, містить недостовірну дату продажу, підроблений підпис  ОСОБА_1  та недостовірну суму продажу т/з - 7500 Євро. Зауважує, що 04.02.2020 року ОСОБА_4 документи були отримані вже під час розгляду справи судом, належним чином не посвідчені, їх оригінали суду не надавались, що свідчить про їх неналежність та недопустимість.
На думку захисника, в діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України, як відсутня і сама подія порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки ОСОБА_1 вчасно звернулася до Українських митних органів, сплатила усі необхідні платежі відповідно до реально сплаченої нею за т/з ціни, що зазначена у договорі купівлі-продажу т/з від 31.01.2019 року - 5000 євро, що підтверджується в тому числі проведеною експертизою та іншими наданими доказами. З яких підстав продавець автомобілю подав інші відомості митним органам ФРН їй невідомо (ймовірно, задля збільшення розміру відшкодування ПДВ), але у будь-якому випадку вона не може і не повинна нести відповідальність за дії, вчинені іншою особою.
Вислухавши думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу і з підстав, викладених у ній, просив скасувати постанову суду першої інстанції і закрити провадження по справі за відсутністю складу правопорушення, думку представників митниці, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність, дослідивши матеріали справи та докази, надані учасниками в суді апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків. 
За змістом ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до ч.1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Згідно з ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до них, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, свідків, висновком експерта та іншими документами.
Судом першої інстанції під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил, зазначені вимоги закону не були дотримані в повній мірі.
Згідно з оскарженим рішенням суду ОСОБА_1 перемістила товар - «легковий автомобіль для перевезення людей, марка - MERCEDES-BENZ, модель - В 180 , зазначивши у декларації його вартість 5 000,00 Євро (158 131,78 грн.), тоді як відповідно до експортної декларації, отриманої із ФРН вартість зазначеного легкового автомобіля складає 7 500, Євро (за курсом НБУ 237 197,66 грн.), що на 2 500,00 Євро (за курсом НБУ 79 065,89 грн.) більше ніж задекларовано в Україні.
Таким чином, ОСОБА_1 перемістила через митний кордон України зазначений транспортний засіб вартістю 237 197,66 грн. з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення вказаного товару документів, а саме договору купівлі від 31.01.2019 № б/н, який містить неправдиві відомості щодо його вартості.
Проте з такими висновками не може погодитись суд апеляційної інстанції, оскільки вони зроблені без належної перевірки та оцінки документів, наявних в матеріалах справи, у зв`язку з чим є необґрунтованими.
Як видно з матеріалів справи, орган митниці в підтвердження вартості 7500 євро вищезазначеного автомобіля надала до суду першої інстанції документи, витребувані від митних органів Німеччини з перекладом (а.с.117-128). Зокрема, долучений договір купівлі-продажу/рахунок від 29.01.2019 року про купівлю транспортного засобу МВ В 180 таксі (а.с. 122-123). Вказані документи були подані до суду першої інстанції 04.02. 2020 року , тобто під час розгляду справи у суді, що не може не ставить під сумнів обгрунтованність складеного протоколу про адміністративну відповідальність, з огляду на те, що договір- куплі продажу автомобіля, вартість продажу якого становить 7500,00 Євро є єдиним доказом органів митниці про купівлю транспортного засобу МВ В 180 таксі за вказаною ціною.
Водночас, як встановлено в суді апеляційної інстанції, зокрема і зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та знайшло своє відображення у постанові суду першої інстанції, договір  купівлі- продажу транспортного засобу було укладено 31.01.2019 року, тоді як відповідно до надісланого з Німеччини договору куплі- продажу убачається, що вказаний правочин на суму 7500 Євро було укладено саме 29.01. 2019 року, що було спростовано в апеляційній інстанції особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідком ОСОБА_5 .
Покази ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_5 підтверджено поясненнями ОСОБА_6 , який надавав пояснення з приводу оформлення інвойса від 08.02. 2019 року з відміткою про проходження кордону та вірною сумою в 5000 Євро, що не спростовується, а навпаки, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення від якого не може відступати суд. Саме суд першої інстанції вказав у постанові про перевезення через кордон автомобіля MERCEDES-BENZ, модель - В 180 на підставі договору купівлі- продажу від 31.01. 2019 року, тоді як договір на суму 7500 Євро було укладено 29.01. 2019 року.
       Суддею при апеляційному розгляді встановлено,що саме 31.01. 2019 року було складено договір куплі- продажу , вартість продажу 5000 Євро, що підтверджується договором-купівлі продажу від 31.01.2019 року (а.с. 19) та долученими фотознімками, відповідно до яких саме 31.01. 2019 року ОСОБА_1 фотографувалася у салоні при огляді автомобіля, що само по собі спростовує факт куплі- продажу вказаного автомобіля у салоні 29.01. 2019 року, що і не знайшло свого відображення у протоколі про адміністративне правопорушення.
Безпосередньо дослідивши вищевказані документи, апеляційним судом встановлено, що договір купівлі-продажу/рахунок від 29.01.2019 року про купівлю транспортного засобу МВ В 180 таксі (а.с. 122-123) на який посилається митниця, обґрунтовуючи вартість автомобіля в 7500 евро, суттєво відрізняється за формою та змістом від договору купівлі-продажу від 31.01.2019 року (а.с. 19). Крім того, договір купівлі-продажу/рахунок від 29.01.2019 року не містить підпису продавця,що ставить під сумнів взагалі укладення договору від 29.01. 2019 року. 
За таких обставин, договір купівлі-продажу/рахунок від 29.01.2019 року про купівлю транспортного засобу МВ В 180 таксі (а.с. 122-123) апеляційний суд не приймає як належний та дотичний доказ у адміністративній справі.
Іншим документом, який узгоджується з показаннями ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_5 та договором-купівлі продажу від 31.01.2019 року в частині вартості придбаного автомобіля, є документ, що підтверджує внесення завдатку в розмірі 500 евро (а.с. 93), що становить 10 відсотків від суми, про яку стверджує ОСОБА_1 та її захисник, свідок ОСОБА_5 . 
Згідно з матеріалами справи, єдиним документом, який містить вартість автомобіля в 7500 євро, є експортна декларація, отримана із ФРН № 19DE460599723162E2, яка подана продавцем (а.с. 12-15). В матеріалах справи відсутні пояснення продавця стосовно розбіжностей між сумою, зазначеною в договорі купівлі-продажу від 31.01.2019 року (а.с. 19), який підписаний, в тому числі і продавцем, і сумою, яку він зазначив в експортній декларації № 19DE460599723162E2.
Зазначені вище обставини, залишись без належної перевірки та оцінки судом першої інстанції, що стало підставою передчасних висновків та ухвалення необґрунтованого рішення, що є наслідком скасування оскарженого рішення. 
Крім того, на зазначені вище обставини звертав увагу захисник та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, проте такі доводи не отримали аналізу суду в оскарженій постанові. 
Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами»
Статтею 483 МК України передбачено відповідальність за переміщення, або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Враховуючи суворість санкції статті 483 МК України, яка є значно суворішою навіть ніж деякі санкції статей Кримінального кодексу України, а також усталену практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою з огляду на мету санкції та її суворість, такі справи визнаються кримінальними в розумінні Конвенції, у зв`язку з чим суди мають суворіше ставитись до розгляду таких справ та забезпечувати більш високі стандарти доказування.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку про недоведеність фактичних обставин, викладених митним органом в протоколі про адміністративне правопорушення, наявність суперечливих даних об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України, а також про недоведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. 
Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.
Враховуючи наявну неповноту доведеності об`єктивної сторони правопорушення та вини особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України, у діях ОСОБА_1 , а також дотримуючись вимог ст. 62 Конституції України, апеляційний суд доходить висновку про скасування оскарженої постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи, що постанова суду першої інстанції скасована у зв`язку з порушенням вимог процесуального закону та невідповідності висновків суду, викладеним у рішення, фактичним обставинам справи і провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, апеляційний суд не входить в обговорення інших доводів апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника Чернуся П.О. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2020 року стосовно  ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду                          Н.І. Калініч