ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 травня 2020 року           справа №200/457/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В.,  розглянув в порядку письмового провадження  апеляційну скаргу    ОСОБА_1  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 р. (у повному обсязі складено 12 березня 2020 року у м. Слов`янськ) у справі  № 200/457/20 (головуючий І інстанції суддя Бабіч С.І.)  за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (відповідач 1),  Костянтинівського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (відповідач 2)   про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
                                                   ВСТАНОВИВ:
10.01.2020 року позивач звернувся до суду з  позовною заявою, в якій просив визнати протиправною відмову відповідача 2, що викладена в листі № 1402.49-516/1402.49.2-19 від 10.12.2019 року у видачі йому паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року; зобов`язати відповідача 2 оформити та видати йому паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року; вирішити питання судових витрат (а.с. 1-8, 26).
Рішенням  Донецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року у справі  №  200/457/20   у задоволенні позову відмовлено (а.с. 74-76).
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій  просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким   задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції було використано надмірний формалізм до його заяви. Вважає, що відповідач чітко усвідомлював, за якою послугою він до нього звертався, тому почав запевнювати у тому, що бланк заяви не потрібен, оскільки цю послугу йому все одно не нададуть, оскільки пропущено 30 денний термін. Після відмови відповідача у видачі  бланку заяви на вклеювання фото у 45 річному віці він був змушений просити видати бланк заяви на отримання нового паспорту громадянина України у формі книжечки. Однак, відповідач повторно відмовив. 
Апелянт також зазначає, про порушення судом першої інстанції процесуальних норм права. Посилається на  постанову Великої Палати Верховного Суду, де зазначено, що для належного захисту порушених прав позивача слід зобов`язати відділ УДМС оформити та видати позивачу паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення від 26.06.1992 року.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач 1 просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки погоджується з висновками суду.
Згідно ч. 1 п. 3 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково  поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів  та вимог апеляційної скарги.
Судами  першої  та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є громадянином України, що підтверджується копією паспорту у формі книжечки серії НОМЕР_1 (а.с. 15-16).
29 листопада 2019 року позивач звернувся із заявою до начальника Костянтинівського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області Вєрєтєнікової О.В., відповідно до якої просив надати адміністративну послугу пов`язану із вклеюванням до його паспорту фотокартки у 45 річному віці та видачею йому належним чином оформленого паспорту у формі книжечки (а.с. 9).
Позивач звернувся до відповідача із заявою саме про вклеювання до його паспорту у форму книжечки, що він вже мав, фотокартки, у зв`язку із досягненням 45-ти річного віку, а не із заявою про видачу паспорту у формі книжечки.
Листом від 10 грудня 2019 року № 1402.49-516/1402.49.2-19 позивачу було надано відповідь з роз`ясненням вимог діючого законодавства України щодо здійснення процедури вклеювання фотокартки в паспорт громадянина України зразка 1994 року по досягненню 45 - річного віку, посилаючись на наказ МВС України № 456 від 06.06.2019 року - де встановлено, що для оформлення паспорту заявник подає документи, перелік яких визначено Тимчасовим порядком, у числі яких є заява встановленого зразка та рішення суду (а.с. 10). 
Спірним у даній справі є правомірність дій відповідача, що викладена в листі № 1402.49-516/1402.49.2-19 від 10.12.2019 року.
При вирішенні  справи  суд виходить з наступного.
Згідно статті 5 Закону України "Про громадянство України" паспорт громадянина України є документом, що підтверджує громадянство України.
Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначені Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують її особу чи спеціальний статус» (далі по тексту - Закон № 5492).
Частиною 1 ст. 13 Закону № 5492 до документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення, віднесено документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зокрема, паспорт громадянина України. Частиною 3 цієї статті передбачено, що паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Постанова № 302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України.
За змістом п. 2 цієї Постанови із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:
з 01 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII;
з 01 листопада 2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.
Відповідно до п. 3 Постанови № 302 з 1 листопада 2016 р. припиняється прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою; паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 1 листопада 2016 р., є чинним протягом строку, на який його було видано.
Вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснюються відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.
Згідно з п. 6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 обмін паспорта здійснюється у разі, якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток.
Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до відповідача із заявою щодо вклеювання до паспорта фотокартки по досягненні ним 45 років, проте, будь яких документів передбачених нормативно-правовими актами, які регламентують порядок обміну або здійснення процедури вклеювання фотокартки до його паспорта громадянина України зразка 1994 року по досягненню ним 45-річного віку, позивачем надано не було.
Позивач досяг 45 років у липні 2019 року, проте, за вклеюванням фотокартки до свого паспорту позивач не звернувся, а у листопаді 2019 року звернувся із заявою про оформлення та видачу належним чином оформленого паспорту у формі книжечки.
Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі по тексту - Положення № 2503-ХІІ). Згідно з положеннями п. 3 Положення № 2503-ХІІ бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
Відповідно до п. 8 Положення № 2503-XII термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.
За приписами п. 12 Положення № 2503-XII  видача та обмін паспорта провадяться у місячний термін за місцем постійного проживання громадянина.
Вклеювання до паспорта нових фотокарток при досягненні громадянином 25 - і 45-річного віку провадиться у п`ятиденний термін.
Положення про паспорт громадянина України, затверджене постановою 2503-ХІ, не містить приписів, які б зобов`язували особу отримати новий паспорт у формі книжечки по досягненню 45 років у разі пропуску місячного строку на вклеювання фотокартки.
Волевиявлення позивача -  отримати паспорт у формі картки, але законодавчо визначених підстав для цього позивач не навів.
Тому суд апеляційної інстанції не враховує висновки Верховного Суду викладені в постанові у зразковій справі № 806/3265/17 від 19.09.2018 року, так як до даних правовідносин  вони не можуть бути застосовані.
Позивач мав право на вклеювання до свого паспорту у формі книжечки, який у нього вже є, фотокартки по досягненню ним 45 років, і після спливу місячного строку, визначеного п. 12 Положення № 2503-XII. Проте, жодних позовних вимог про зобов`язання вклеїти відповідну фотокартку позивачем не заявлено.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
В матеріалах справи відсутні відомості про втрату позивачем виданого йому 13 травня 2002 року паспорту  або докази існування обставин, визначених п. 16 Положення № 2503-XII, що свідчить про відсутність підстав для обміну паспорту позивача у формі книжечки НОМЕР_2 на новий або для видачі йому нового паспорту у формі книжечки.
Відповідно до абзацу 3 п. 2 розділу 5 Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 червня 2019 року № 456, для вклеювання фотокартки при досягненні відповідного віку особа після спливу тридцятиденного строку заявник подає працівнику територіального підрозділу за місцем проживання заяву про вклеювання фотокартки, паспорт і дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см із зображенням, яке відповідає досягнутому нею віку, та відповідне рішення суду. Облік заяв про вклеювання фотокартки здійснюється в журналі реєстрації заяв про вклеювання фотокарток.
Як вже було зазначено вище позивач звернувся до відповідача із заявою саме про вклеювання до його паспорту, у форму книжечки, що він вже мав, фотокартки, у зв`язку із досягненням 45-ти річного віку, а не із заявою про видачу паспорту у формі книжечки (який у нього вже є).
Відповідного рішення суду позивачем до вказаної заяви додано не було, що свідчить про відсутність протиправності у діях відповідача.
Лист Костянтинівського МВ ГУ Державної міграційної служби України в Донецькій області від 29.11.2019 року не містить відмови позивачу у видачі паспорту у формі книжечки, а роз`яснює порядок вклеювання до нього фотокартки у зв`язку із досягненням особою 45-ти річного віку та прямо звертає увагу позивача на те, що після спливу тридцятиденного строку вклеювання фотокартки здійснюється на підставі рішення суду.
Проте, позивачем не заявлено позовних вимог щодо визнання протиправними дій чи бездіяльності та про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо саме вклеювання фотокартки до паспорту у формі книжечки, а заявлено вимоги про зобов`язання видати позивачу паспорт у формі книжечки (який він вже має.)
Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання відповідача оформити та видати позивачу паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ, є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки позивачем обрано невірний спосіб захисту, про що вірно зазначено судом першої інстанції.
Щодо доводів апелянта про порушення судом норм процесуального права, суд зазначає наступне.
Апелянт вказує на те, що, оскільки при залученні другого відповідача у справі та не розгляд справи спочатку, він не міг надати необхідні уточнення до своєї позовної заяви. Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що 20 лютого 2020 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду було залучено в якості другого відповідача Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, а лише 12 березня 2020 року розглянуто справу по суті.
Статтею 257 КАС України передбачена категорія справ, які підлягають розгляду за правилами спрощеного провадження та справа № 200/457/20 до них відноситься.
Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року відкрито провадження у справі та 12 березня 2020 розглянуто, тобто в межах встановленого строку розгляду справи.
Відповідь позивача на відзив  надійшла до суду лише 17 березня 2020 року, тобто після розгляду справи.
Таким чином, судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права.
Частиною першою та другою  статті 77 КАС України  встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
І відповідачем  доведено, що  у спірних правовідносинах  він діяв правомірно.
З урахуванням вищевикладеного,  суд апеляційної інстанції  дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи  апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року відстрочено апелянту сплату судового збору до ухвалення рішення у справі.
З урахуванням  відмови у задоволенні апеляційної скарги щодо скасування рішення суду і відмови у задоволенні позовних вимог, відстрочений судовий збір підлягає стягненню з  позивача на користь Державного бюджету України.
Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, 
  
                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу    ОСОБА_1  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 р.  - залишити без задоволення.
Рішення     Донецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 р.   у справі  № 200/457/20   - залишити без змін.
Стягнути  на користь Державного бюджету України з ОСОБА_1 (РНОККП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1152,60 грн. (одна тисяча сто п`ятдесят дві грн.), здійснивши зарахування за реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ЄДРПОУ: 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA  908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106.    
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.  
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Повне судове рішення складено 13 травня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                           Г.М. Міронова 
                                                                                                                                       
Судді                                                                                                 Т.Г. Арабей

                                                                                                         І.В. Геращенко