УХВАЛА
 
21 травня 2020 року
м. Київ
справа № 286/4433/18
провадження № 51-1827 ск 20
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі – Суд) у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 8 листопада 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 3 березня 2020 року,
в с т а н о в и л а:
Захисник звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Ухвалою Суду від 16 квітня 2020 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) і встановлено строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. Також у рішенні Суду було зазначено, у чому саме полягали допущені недоліки скарги, і роз`яснено, що у разі невиконання вимог згаданої норми права в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку захисник ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції. Проте приписів ст. 427 КПК знову не дотримано. 
Як убачається зі змісту нової скарги, у ній заперечується обґрунтованість засудження  ОСОБА_5 . Однак при цьому скаржником не наведено аргументів, які би ставили під сумнів висновки у вироку про доведеність винуватості вказаної особи з огляду на сукупність зібраних доказів у їх взаємозв`язку, як це передбачено правилами ст. 94 КПК, зважаючи також на положення статей 84, 91 цього Кодексу. Водночас захисник посилається на неповноту досудового розслідування та однобічність судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Крім того, у поданій скарзі не зазначено, яких конкретних доводів сторони захисту не було розглянуто і не надано на них вичерпних відповідей апеляційним судом. Не викладено в аспекті статей 370, 404, 405, 407, 412, 419 КПК й обґрунтування допущення при перегляді вироку таких порушень закону, які перешкодили суду ухвалити справедливе рішення. Разом із цим захисник не навів доводів, які би свідчили про наявність у суду апеляційної інстанції процесуальної можливості (правової підстави) скасувати оспорюваний вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, зважаючи на імперативність приписів ч. 1 ст. 415 вказаного Кодексу.
Таким чином, у касаційній скарзі не викладено обґрунтування незаконності оскаржених рішень та заявленої вимоги про їх скасування на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК.
Виходячи з положень ст. 129 Конституції України, насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження – у визначених законом випадках та порядку.
Недодержання ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження. 
За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК особі, яка її подала.
Ураховуючи викладене, керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 8 листопада 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 3 березня 2020 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                  ОСОБА_3