ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

10 червня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №585/3148/19 
Номер провадження 22-ц/816/1342/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Левченко Т. А. 

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2020 року в складі судді Шульги В.О., ухваленого у м. Ромни,

                                                    В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання.
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на його, ОСОБА_1 , утримання у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 червня 2019 року і до 30 червня 2022 року. 
У рішенні зазначено, що у разі припинення навчання, право на стягнення аліментів припиняється. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 гривень.
В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись з судовим рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на період навчання у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 вересня 2019 року і до досягнення 23 років за умови навчання.
При цьому, позивач вказав, що судом першої інстанції було залишено поза увагою, що він навчається на денному відділенні стаціонару, у зв`язку із чим позбавлений можливості працювати повний робочий день. А також, на те, що його мати отримує мінімальну заробітну плату, яку витрачає на його утримання у зв`язку з навчанням, а саме на придбання продуктів харчування, одягу, канцелярських товарів, проїзних квитків, в той час як батько протягом 7 місяців з дня вступу на навчання ухиляється від надання йому допомоги. Разом із цим, відповідно до наказу СумДУ від 23 січня 2020 року № 0050-І вартість його навчання збільшилася та складає 92 635 грн, а також місцевим судом було залишено поза увагою ту обставину, що він потребує постійного лікування.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа ОСОБА_3 просить задовольнити апеляційну скаргу сина ОСОБА_1 .
Відповідач ОСОБА_1 у відзив на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 і його батьками в свідоцтві про народження вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 6). 
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня 2007 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_1 в розмірі ? часини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення  з 02 січня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12).
08 січня 2013 року ОСОБА_3 звернулася до Роменського відділу поліції з заявою про те, що 04 січня ІНФОРМАЦІЯ_2 року колишній чоловік ОСОБА_2 вчинив дома сварку та спричинив тілесні ушкодження їй та сину. За даним фактом 08 січня 2013 року було внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передчасного ч. 1 ст. 125 КК України, що вбачається із відповіді Роменського відділу поліції від 16 серпня 2019 року (а.с. 60).
Постановою Апеляційного суду Сумської області від 31 жовтня 2018 року рішення Роменського міськрайонного суду від 2 серпня 2018 року щодо стягнення аліментів на період навчання сина ОСОБА_1 змінено в частині визначення розміру аліментів, необхідних до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , та стягнуто на користь останнього аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 22 травня 2018 року і по 30 червня 2019 року за умови навчання в коледжі (а.с. 13 – 15). 
22 червня 2019 року позивач сплатив 950 грн на рахунок Сумського національного аграрного університету за навчальні курси (а.с.73)
11 липня 2019 року ОСОБА_1 продав ОСОБА_5 транспортний засіб марки SPARK за 19500 грн, що підтверджується договором купівлі-продажу  транспортного засобу № 5944/2019/1557945 (а.с. 10). 
З 24 липня 2019 року ОСОБА_1 знаходився на лікуванні у лікаря – стоматолога ПП «Стоматологічна клініка «Дент» з діагнозом: Хронічний рецидивуючий афтозний стоматит та потребує подальшого лікування, що підтверджується відповідною довідкою від 12 серпня 2019 року (а.с. 11). 
З договору про надання освітньої послуги з підготовки фахівця з вищою освітою між Сумським державним університетом та фізичною особою вбачається, що 06 серпня 2019 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 укладено договір про надання навчальної освітньої послуги за денною формою навчання за спеціальністю «Право» в термін з 01 вересня 2019 року до 30 червня 2022 року, вартість якої становить 79300 грн (а.с. 68). Проте, відповідно до наказу Сумського державного університету № 0050-І від 23 січня 2020 року про зміну вартості навчання та додатку №1 вбачається, що вартість навчання за спеціальність «Право» з 2 семестру 1 курсу по 4 курс збільшилась і складає 92635 грн (а.с. 150-152).
Із довідки Навчального-наукового інституту права Сумського державного університету (далі - ННІП СумДУ) вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до Наказу №1363-ІІІ від 06 серпня 2019 року зарахований студентом 2 курсу денної форми здобуття освіти за спеціальністю 081 «Право» за кошти фізичних та/або юридичних осіб. Термін навчання з 1 вересня 2019 року по 30 червня 2022 року (а.с. 8). 
Відповідно до довідки про склад сім`ї з місця реєстрації за № 01-35/5843 від 12 серпня 2019 року, наданої управлінням адміністративних послуг Роменської міської ради, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 7).
Відповідно до копій квитанцій № 2023-14-078/С та № 2023-14-082/С від 14 серпня 2019 року ОСОБА_1 сплачено 6240 грн за проживання в гуртожитку за 2019-2020 та 11650 грн за перше півріччя 1 курсу навчання за спеціальністю «Право» (а.с. 9). 
Згідно договору, укладеного 27 серпня 2019 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , ОСОБА_6 надає студентові у тимчасове платне користування ліжко-місце в гуртожитку АДРЕСА_2 для проживання у зв`язку з навчанням. Розмір плати за користування наданим житлом становить 520 грн за місяць (а.с. 69).
Із довідки про доходи від 29 серпня 2019 року вбачається, що сума заробітної плати ОСОБА_3 на місяці складає 4500 грн, а в період з січня по червень 2019 року сума заробітної плати склала 27000 грн, що також підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків за № 210 від 21 листопада 2019 року (а.с. 61, 97).
Згідно квитків ТОВ «Сумиоблавтотранс» вартість проїзду з м. Ромни до м. Суми і з м. Суми до м. Ромни у вересні-жовтні 2019 року становила 93,80 грн. в один бік (а.с. 74). 
Відповідно до витягу з обстеження від 11 листопада 2019 року мережі центрів оптики « ІНФОРМАЦІЯ_3 1.0» позивачу ОСОБА_1 встановлено діагноз: «Гіперметропічний астигматизм простий, зорова астенопія, синдром «сухого ока» та рекомендовано нагляд окуліста 2 рази на рік, постійно користуватися краплями та пройти курс лікування протягом 1 місяця, а також виписано рецепт на окуляри для читання та комп`ютера (а.с. 82-83). 
З результатів огляду ортопеда в МЦ «Еледія» від 13 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 встановлено діагноз «Кіфосколіотична постава, ОХО грудо-поперекового відділу хребта, ст. нестійкої ремісії» та рекомендовано амбулаторне лікування на постійній основі на протязі року (2 рази на рік), масаж, ампліпульс, ЛФК з інструктором та заняття плаванням (а.с. 86). 
Згідно фіскальних чеків на придбання ліків та за консультації лікарів позивачем було сплачено 1363,92 грн (а.с. 83-85).
Відповідно до відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників ДПС України про суми виплачених доходів № 3742 від 27 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2019 року по 30 вересня 2019 року отримав дохід на загальну суму 31534,02 грн, а саме: 8652,96 грн – аліменти, 2940,00 грн - стипендія, 537,88 грн – виплати, 19500,00 грн - продаж майна (а.с. 103).
Відповідно до свідоцтва про народження відповідач ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 і його батьками вказані: мати - ОСОБА_7 , батько - ОСОБА_8 (а.с. 50).
Із довідки Петрівсько-Роменської сільської ради Гадяцього району Полтавської області від 14 червня 2018 року вбачається, що за адресою АДРЕСА_3 були зареєстровані та проживали батько відповідача – ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та мати – ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 48), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 49). 
Батьку відповідача ОСОБА_9 призначена пенсія за віком відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , а із довідки УПФ № 2275 від 21 липня 2018 року вбачається, що розмір його пенсії складає 1703,51 грн на місяць (а.с. 51-51).
Згідно квитанцій про оплату послуг за спожиту електроенергію ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_4   було нараховано за березень 2019 року 54 грн, за липень 2019 року - 72 грн (а.с. 54-55). А також за вказаною адресою була нарахована плата за спожитий газ за лютий 2019 року в сумі 882,30 грн, а за березень 2019 року - 854,89 грн (а.с. 56-57).
02 лютого 2019 року ОСОБА_2 було зроблено ренген, що підтверджується медичним висновком та сплачено 120 грн за послугу (а.с. 39-40).
На підставі направлення на магнітно-резонансну томографію від 06 лютого 2019 року (а.с. 44) у ОСОБА_2 було встановлено МР - признаки дегенеративно-дистрофічних змін на трьох ділянках хребта, протрузії МПД, грижі ОСОБА_11 T7-T12 тіл хребців, кісти ОСОБА_12 на рівні S2, що підтверджується протоколами огляду магнітно-резонансної томографії від 17 лютого 2019 року (а.с. 45-47) та сплачено за проведення обстеження МРТ 2330 грн (а.с. 41)
06 лютого 2019 року відповідачем було придбано медичні препарати на суму 179,77 грн (а.с. 44), а 12 лютого 2019 року він сплатив 760 грн за послуги щодо забору біоматеріалу в «Медичному центрі «Сехмет» (а.с. 41).
Відповідно до довідки за № 326 від 02 грудня 2019 року, виданої Качанівським газопереробним заводом, заробіток ОСОБА_2 за січень-листопад 2019 року склав 190923,33 грн, з яких 21 127,45 грн. аліменти за період з січня по травень 2019 року (а.с. 107). 
З відомості про ф/о-податників річної податкової декларації № 1636 від 13 січня 2020 року вбачається, що дохід ОСОБА_2 за період з 01 січня 2019 по 30 вересня 2019 року склав 159656,86 грн (а.с. 123). 

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що доведена належним чином і визнана самим відповідачем можливість надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання та доведена належним чином і не заперечується відповідачем та обставина, що ОСОБА_1 продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги.
При вирішенні спору місцевим судом було враховано, що позивач є працездатною повнолітньою особою і повинен вживати заходів для забезпечення своїх життєвих потреб. Разом з цим, мати позивача також повинна утримувати сина, так як кожен з подружжя рівною мірою несе обов`язки по утриманню дітей і повинен їх виконувати.        
Визначаючи розмір аліментів, який може стягуватися з відповідача місцевий суд виходив з того, що середньомісячний заробіток відповідача в 2019 році склав близько 16000 грн, відповідно ? частка становитиме 4000 грн. В той же час, запропонований відповідачем розмір - 1/6 частина від заробітку буде становити 2600 грн, що за умови платного навчання позивача не забезпечить йому достатнього рівня життєзабезпечення. 
За таких обставин судом першої інстанції було встановлено, що достатнім розміром аліментів буде 1/5 частини заробітку відповідача, оскільки такий розмір буде становити близько 3200 грн, що не буде надмірним тягарем для відповідача, оскільки в такому випадку в нього залишається більше 12,5 тис. грн. 
Крім цього, суд зауважив, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку є необхідним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за  обов`язкової  сукупності  таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. 
Відповідно до положень ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.
Як передбачено ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:  1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , так як у зв`язку з продовженням навчання позивач, якому ще не виповнилось 23 роки, потребує матеріальної допомоги, а у відповідача ОСОБА_2 є можливість надавати таку допомогу сину, так як він працює і щомісячно отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої за жовтень – листопад 2019 року склав 16279,44 грн ((15971,74 грн за жовтень 2019 року+16568,13 грн за листопад 2019 року):2).
Доводи апеляційної про те, що відповідач має фінансову можливість надавати матеріальну допомогу в заявленому розмірі, а саме: в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, не можуть бути підставою для скасування рішення суду. Зокрема, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму на працездатну особу з 01 січня 2019 року становить 2102 грн. Отже, враховуючи зазначений вище середньомісячний розмір доходу відповідача (16279,44 грн) та визначений судом першої інстанції розмір аліментів (1/5 частина всіх видів заробітку), колегія суддів вважає, що позивач на час навчання буде забезпечений прожитковим мінімумом, встановленим законом для працездатних осіб, тому відсутні правові підстави для стягнення аліментів у більшому розмірі. При цьому, колегія суддів бере до уваги і ту обставину, що мати позивача ОСОБА_3 також має можливість допомагати сину на час його навчання, що не спростовується позивачем.
Ураховуючи вказані обставини, колегія суддів відхиляє і доводи апеляційної скарги позивача про необхідність стягнення аліментів у заявленому розмірі з урахуванням оплати навчання, проживання у м. Суми, проїзду та продуктів харчування.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на його потребу у постійному лікуванні не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог у заявленому розмірі, оскільки з огляду на ст.ст 198, 199, 200, 201 СК України вказана обставина не має правового значення для правильного вирішення спірних правовідносин.
Твердження позивача в апеляційній скарзі про необґрунтованість висновків суду в частині визначення суми витрат на правничу допомогу не заслуговують на увагу колегії суддів. Зокрема, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції взяв до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України та, врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт та обсяг наданих адвокатом послуг, ціну позову та значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.
Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду про часткове задоволення позову також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для скасування рішення суду.
Відтак, колегія суддів вважає, що судом з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, його висновки відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування законного і обгрунтованого рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому таке судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

                                                              П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2020 року у даній справі  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий:                                                                  С.Г. Хвостик (суддя – доповідач)

Судді:                                                                              О.І. Собина

                                                                                         Т. А. Левченко