ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 166зп-20/160	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року
у адміністративній справі №166зп-20/160 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферст Груп» про забезпечення позову, -

                                                  ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферст Груп», поданою до суду 12.03.2020 року до подання позову у справі до ГУ ДПС у Дніпропетровській області – вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству «Банк Альянс» здійснювати оплату за простим векселем серії АА 2614881 від 11 грудня 2019 року. Одночасно, судом зазначено, що ухвала набирає чинності з 13.03.2020 року і підлягає негайному виконанню на підставі частини першої статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України.
Зазначена ухвала суду першої інстанції оскаржена до апеляційної інстанції Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області з підстав невірного застосування норм матеріального та процесуального права, а вжиті судом заходи забезпечення позову не відповідають меті застосування правового інституту забезпечення позову, оскільки фактично свідчать про задоволення адміністративного позову без розгляду справи по суті, у зв`язку з чим просить скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «Ферст Груп» у задоволенні заяви про забезпечення позову. 
На обґрунтування апеляційної скарги податковий орган зазначив, що суд першої інстанції не встановив, в чому саме полягає очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а матеріали справи не містять докази того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому, хоча прописані у ч.2 ст.150 КАСУ підстави забезпечення позову до його пред`явлення є оціночними, і відповідно, містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог, а необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження.
На думку скаржника, при вирішенні справи суд безпідставно не врахував положення п.229.8. ст.229 ПК України з урахуванням внесених Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-УІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» змін, які набули чинності з 01.01.2019 року, та якою обумовлено випадки не застосування підвищувального коефіцієнту при сплаті акцизного податку за ввезене на митну територію України або реалізоване вироблене в Україні паливо для реактивних двигунів, що є видачою імпортером або виробником палива для реактивних двигунів податкового векселя. При цьому, апелянт хоча і наголошує на тому, що  факт правомірності непогашення контролюючим органом податкового векселю АА 2614881 від 11.12.2019 року підлягає встановленню під час повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору по суті, адже під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість обставин справи та позовних вимог не досліджується, а за вказаних обставин вважає, що у даному випадку вжиття судом забезпечувальних заходів шляхом заборони АТ «Банк Альянс» здійснювати оплату за простим векселем серії АА 2614881 від 11.12.2019 року є передчасним і спричинить втрати до державного бюджету України у розмірі 2180374,12 грн., оскільки дане зобов`язання ТОВ «Ферст Груп» по вказаному податковому векселю є безумовним грошовим зобов`язанням векселедавця сплатити до Державного бюджету України відповідну суму коштів і є податковим зобов`язанням, визначеним векселедавцем самостійно та узгодженим з дня взяття на облік векселя контролюючим органом за місцезнаходженням векселедавця.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Обговоривши доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, перевіривши за матеріалами справи повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин з питання заявленої ТОВ «Ферст Груп» вимоги про вжиття заходів забезпечення позову та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, судова колегія встановила наступне 
Підставою для звернення ТОВ «Ферст Груп» до суду з заявою про забезпечення позову, який планується останнім подати до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, стало отримання заявником у цій справи вимоги податкового органу про сплату акцизного податку по взятому Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 24 грудня 2019 року на податковий облік простому векселю серії АА 2614881 від 11 грудня 2019 року за №3445 (датою погашення якого є 09 березня 2020 року) незважаючи на подані листом ТОВ «Ферст Груп» від 06 березня 2020 р. № 06/03/20 на адресу контролюючого органу передбачені абзацом шостим підпункту 229.8.10. Податкового кодексу України первинні документи щодо операцій з погашення податкового векселя з відповідними поясненнями щодо таких документів та акцизних накладних щодо постачання палива для реактивних двигунів про реалізацію імпортованого товару з квитанціями № 2 про реєстрацію відповідних акцизних накладних в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Тобто, платник податків ТОВ «Ферст Груп» ініціює спір в суді на захист своїх прав від дій, бездіяльності чи рішення контролюючого органу, який не приймає рішення стосовно погашення векселя, вимагаючи до 16:45 годин 13 березня 2019 року сплатити до бюджету суму акцизного податку, зазначеного у векселі в розмірі 2 180    374,12 грн., незважаючи на виконання ТОВ «Ферст Груп» всіх необхідних дій для автоматичного врахування відповідних обсягів палива для реактивних двигунів задля погашення виданого податкового векселя. 
Обговорюючи доводи заявника про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, який він має намір подати до суду, на думку судової колегії суд першої інстанції правильно встановив і визнав доведеними позивачем факти існування обставин, визначених у ст. 150 КАС України для забезпечення позову, виходячи з характеру дій та змісту вимоги контролюючого органу про усунення порушень, внаслідок чого дійшов висновку про обґрунтованість побоювань платника податків, що податковий орган оголосивши про свій намір здійснити протест векселя серії АА 2614881 від 11 грудня 2019 року у неплатежі згідно із законодавством на підставі підпункту 229.8.11 Податкового кодексу України, тим самим планує  звернутися до банку щодо оплати вказаної у зазначеному податковому векселі суми.
Виходячи зі змісту долученої до матеріалів справи копії Вимоги (а.с. ), в якій окрім цитування тексту положень податкового законодавства ГУ ДПС у Дніпропетровській області чітко вказав на те, що не може підтвердити здійснення операцій визначених у підпунктах 1)-4) п.п.229.8.10 п.229.8 ст.229 ПКУ без сплати визначеної у податковому векселі суми акцизного податку та вимагає від ТОВ «Ферст Груп» погасити податковий вексель серії АА2614881 від 11.12.2019 до 1643 години 13.03.2019 сплатити до бюджету акцизний податок, зазначений у векселі АА2614881, який виданий 11.12.2019 року у сумі 2 180 374,12,12 грн., з одночасним попередження заявника у цій справі про вжиття ГУ ДПС у Дніпропетровській області передбачених пп.229.8.11 п.229.8 ст.229 ПКУ у разі відсутності сплати акцизного податку або не підтвердження факту цільового використання палива для реактивних двигунів, судова колегія визнає правильними висновки суду першої інстанції в частині існування обґрунтованого ризику того, що до моменту подання ТОВ «Ферст Груп» позову до ГУ ДПС у Дніпропетровській області та до моменту набрання законної сили рішення суду за цим позовом, контролюючий орган здійснить протест вказаного у цій заяві простого векселя і подання такого векселя до оплати авалюючому банку для здійснення відповідним банком оплати за опротестованим векселем, що в свою чергу унеможливить застосування ефективного способу захисту прав ТОВ «Ферст Груп» шляхом задоволення позовних вимог за адміністративним позовом щодо належного вчинення контролюючим органом передбачених положеннями Податкового кодексу України дій, і тим самим правове значення цього позову буде знівельовано взагалі, а ТОВ «Ферст Груп» для поновлення своїх прав та майнового становища необхідно буде вживати ряд додаткових дій щодо повернення сплачених ним сум.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія підтверджує, що заява ТОВ «Ферст Груп» про вжиття заходів забезпечення позову, який він планує подати до суду, є обґрунтованою та підтвердженою належними доказами, в тому числі щодо необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав, а тому, колегія суддів вважає, що невжиття заходів, про які просить позивач у цій справі, може створити очевидну небезпеку заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, захист вказаних прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів та для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль і витрат, невжиття у даній справі заходів забезпечення позову може завдати негативні наслідки для позивача в частині повного та своєчасного виконання товариством взятих на себе зобов`язань та призвести до заподіяння значних матеріальних збитків, завдасть шкоди діловій репутації позивача.
Відтак, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі за заявою ТОВ «Ферст Груп» шляхом заборони Акціонерному товариству «Банк Альянс» здійснювати оплату за простим векселем серії АА 2614881 від 11 грудня 2019 року, а обраний судом спосіб забезпечення майбутнього позову повністю узгоджується з приписами ст.150 та ст.151 КАСУ, оскільки саме вказаний спосіб забезпечення позову дозволить не допустити безпідставного списання грошових коштів за виданим ТОВ «Ферст Груп» простим векселем за умов підтвердження під час судового вирішення спору факту належного виконання платником податків своїх обов`язків щодо погашення простого векселя у відповідності з положеннями підпункту 229.8.10. Податкового кодексу України.
Оскільки, інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано главою 10 КАС України, яка закріплює підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи його забезпечення в адміністративному процесі, і за своєю юридичною природою інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту, головною метою якого є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за наявності хоча б однієї з умов, передбачених ст. 150 КАС України, зокрема встановлених судом ще до звернення особи за судовим захистом з відповідним позовом на підставі обґрунтованої заяви та доданих до неї матеріалів -  судова колегія акцентує увагу на тому, що застосований за заявою ТОВ «Ферст Груп» у цій справі спосіб забезпечення позову ніяким чином не може спричини шкоду або збитки як контролюючому органу та державі, так і будь-яким іншим третім особам. 
Також судова колегія звертає увагу на те, що застосований судом першої інстанції у цій справі спосіб забезпечення не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а є одним із способів судового захисту і тимчасово зупиняє їх реалізацію до вирішення спору по суті та не є підставою для звільнення ТОВ «Ферст Груп» від виконання встановленого законом обов`язку після скасування таких заходів у випадку відмови у задоволенні позову.
Оскільки основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб, а метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони законних інтересів позивача від можливих порушень з боку відповідача для забезпечення позивачу реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на його користь, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення, судова колегія враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, вважає за необхідне відмовити у задоволені вимог апеляційної скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, доводи якої не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджуючись у повному обсязі з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі за заявою ТОВ «Ферст Груп», визнає ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року законною, обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.
За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції визнавши, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до вимог ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України залишає апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст.ст.    242, 315, 316, 322 325, 328 КАС України, суд, -

                                                  П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  – залишити без задоволення.          
Ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року – залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов