Постанова
Іменем України
 
08 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 462/2141/15-ц
провадження № 61-6643св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,
 
учасники справи:
позивач за первісним позовом -  ОСОБА_1 , 
відповідачі за первісним позовом: Головне територіальне управління юстиції у Львівській області в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промисловий комплекс ЛТД»,
треті особи за первісним позовом: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,
третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_4 ,
відповідачі за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Головне територіальне управління юстиції у Львівській області в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промисловий комплекс ЛТД»,
треті особи за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_4 на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 березня 2017 року в складі судді: Бориславського Ю. Л., та постанову Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року в складі колегії суддів: Крайник Н. П., Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ГТУЮ у Львівській області в особі ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області, ТОВ «Торгівельно-промисловий комплекс ЛТД», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ПАТ «Дельта Банк», про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів, акта державного виконавця про проведення прилюдних торгів із продажу арештованого майна та виданого на їх підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.
 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 січня 2014 року філією № 14 ПП «Нива-В.Ш.» проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, учасниками яких були ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ТОВ «Торгівельно-промисловий комплекс ЛТД». Переможцем прилюдних торгів визнано ОСОБА_1 , однак, у зв`язку з невнесенням переможцем всієї належної суми до сплати у встановлений строк переможцем визнано наступного учасника - ОСОБА_3 , який також відмовився бути переможцем. Тому 30 січня 2014 року філія № 14 ПП «Нива-В.Ш.» склала протокол № 1413594-10/2 від 30 січня 2014 року, яким переможцем визнано наступного учасника - ТОВ «Торгівельно-промисловий комплекс ЛТД».
 
ОСОБА_1 вважав, що при організації та проведенні прилюдних торгів допущені порушення вимог чинного законодавства, чим було порушено його права та законні інтереси. Прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися у разі несплати у встановлений термін переможцем прилюдних торгів належної суми за придбане майно, і в такому випадку майно реалізовується на наступних прилюдних торгах.
 
ОСОБА_1 просив:
визнати недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: лоту № 10, нежитлові приміщення: ПТО з гаражами літ. «Щ-1» загальною площею 570,8 кв. м на АДРЕСА_1 , які проводились філією №14 ПП «Нива-В.Ш.» 13 січня 2014 року у м. Львові;
визнати недійсним протокол № 1413594-10/2 від 30 січня 2014 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, складеного філією № 14 ПП «Нива-В.Ш.»;
визнати недійсним акт державного виконавця щодо реалізації предмету іпотеки, а саме: лоту № 10, нежитлові приміщення: ПТО з гаражами літ. «Щ-1» загальною площею 570,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , виданий ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області за результатами прилюдних торгів, що відбулися 13 січня 2014 року, оформлених протоколом № 1413594-10/2 від 30 січня 2014 року;
визнати недійсним свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення: ПТО з гаражами літ. «Щ-1» загальною площею 570,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , видане за результатами прилюдних торгів, які відбулися 13 січня 2014 року, оформлених протоколом № 1413594-10/2 від 30 січня 2014 року.
 
У листопаді 2015 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору,  ОСОБА_4 звернувся із позовом до ГТУЮ у Львівській області в особі ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області, ТОВ «Торгівельно-промисловий комплекс ЛТД», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ПАТ «Дельта Банк», про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів, акта державного виконавця про проведення прилюдних торгів із продажу арештованого майна та виданого на їх підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.
 
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_4 особисто брав участь у торгах, попередньо зареєструвавшись та сплативши гарантійний внесок. Порушення організатором торгів Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі - Тимчасове положення), позбавило можливості взяти участь у наступних торгах та вплинуло на майнові інтереси. Тимчасовим положенням не було передбачено можливості оголошення переможцем прилюдних торгів наступного учасника, який запропонував найвищу ціну, а положення Закону України «Про іпотеку» до спірних відносин не застосовуються.
 
ОСОБА_4 просив:
визнати недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: лоту № 10, нежитлові приміщення: ПТО з гаражами літ. «Щ-1» загальною площею 570,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , які проводились філією № 14 ПП «Нива-В.Ш.» 13 січня 2014 року у м. Львові;
визнати недійсним протокол № 1413594-10/1 від 30 січня 2014 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, складеного філією № 14 ПП «Нива-В.Ш.»;
визнати недійсним протокол № 1413594-10/2 від 30 січня 2014 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, складеного філією № 14 ПП «Нива-В.Ш.»;
визнати недійсним акт державного виконавця щодо реалізації предмету іпотеки, а саме: лоту № 10, нежитлові приміщення: ПТО з гаражами літ. «Щ-1» загальною площею 570,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , відбулися ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області за результатами прилюдних торгів, що відбулися 13 січня 2014 року, оформлених протоколом № 1413594-10/2 від 30 січня 2014 року;
визнати недійсним свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення: ПТО з гаражами літ. «Щ-1» загальною площею 570,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , видане за результатами прилюдних торгів, які відбулися 13 січня 2014 року, оформлених протоколом № 1413594-10/2 від 30 січня 2014 року.
 
Короткий зміст рішень суду першої інстанції
 
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27 березня 2017 року в складі судді: Бориславського Ю. Л., провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 закрито в частині заявлених позовних вимог до ПП «Нива-В.Ш.» у зв`язку із ліквідацією юридичної особи, яка була співвідповідачем у справі. Провадження у справі за позовом третьої особи із самостійним позовними вимогами ОСОБА_4 закрито в частині заявлених позовних вимог до ПП «Нива-В.Ш.» у зв`язку із ліквідацією юридичної особи, яка була співвідповідачем у справі.
 
Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27 березня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. У задоволенні позовних вимог третьої особи із самостійним позовними вимогами ОСОБА_4 відмовлено.
 
Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:
норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку»;
доводи ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що прилюдні торги проведено з порушень положень статті 45 Закону України «Про іпотеку» суд відхилив, оскільки рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 08 серпня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 12 березня 2012 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 в межах вартості предмета іпотеки та ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 590 352,31 грн, а тому державний виконавець правомірно застосував до спірних правовідносин статтю 45 Закону України «Про іпотеку»;
судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення вимог Тимчасового положення при проведенні прилюдних торгів, позивачами не доведено факту порушення їхніх прав і законних інтересів;
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 березня 2017 року залишено без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. ОСОБА_4 не взяв участі у прилюдних торгах, які відбулися 13 січня 2014 року, оскільки не висував свої пропозиції щодо ціни придбання виставленого на торги лоту № 10, даних про пропозиції ОСОБА_4 протокол проведення прилюдних торгів від 13 січня 2014 року № 1413594/10 не містить. Наведені ОСОБА_4 у позовній заяві доводи про те, що допущені під час проведення торгів порушення норм закону позбавили його можливості придбати нежитлові приміщення та вплинули на його майнові інтереси, колегія суддів визнала безпідставними.
 
Колегія суддів відхилила доводи апеляційної скарги про порушення під час проведення торгів та оформлення їх результатів положень статті 45 Закону України «Про іпотеку», оскільки застосування вказаної норма відповідає висновкам Верховного Суду України, викладеним у постановах: від 16 березня 2016 року у справі № 6-323цс16, від 27 квітня 2016 року у справі № 6-103цс16 та від 18 листопада 2015 року № 6-28цс15.
 
Аргументи учасників справи
 
У березні 2019 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржені рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. При цьому посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що 13 січня 2014 року були проведені прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме лоту № 10, на яких ОСОБА_4 особисто брав участь, попередньо зареєструвавшись та сплативши гарантійний внесок. Оскільки у торгах брали участь особи, які не мали реального наміру придбати майно, ОСОБА_4 не зміг зробити свою ставку, адже, коли ліцитатор оголосив про початок подання пропозицій представник ТОВ «Торгівельно-промисловий комплекс ЛТД» оголосив ціну 663 000 грн, а два наступні учасники - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 оголосили ціну 5 000 000 грн та 6 000 000 грн відповідно, що практично у 10 разів перевищує стартову ціну лоту, і свідчить про те, що ці учасники не мали наміру купляти майно за ту ціну яку вони викрикнули, їхньою метою було зірвати торги. Подальші дії ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (відмова від сплати коштів, та відмова бути визнаним переможцем) підтверджують те, що у них не було реального наміру придбати виставлене на торги майно. Недосконалість Тимчасового положення та порушення, які були допущенні у процедурі проведення торгів, позбавили ОСОБА_4 можливості зробити свою ставку, що вплинуло на його майнові інтереси.
 
Зазначає, що оголошення переможцем прилюдних торгів третього й наступних учасників прилюдних торгів, якими запропоновано найвищу ціну, є порушенням порядку проведення торгів й такі дії не відповідають вимогам частини третьої статті 46 Закону України «Про іпотеку». Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 463/6465/14 та від 18 жовтня 2018 року у справі № 903/145/18.
 
Аналіз касаційної скарги свідчить, що судові рішення оскаржуються лише у частині відмови в задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 . У частині позовних вимог ОСОБА_1 судові рішення не оскаржуються, а тому у касаційному порядку не переглядаються.
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
У пункті 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Позиція Верховного Суду
 
Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.
 
Суди встановили, що на виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08 серпня 2011 року, Сихівським районним судом м. Львова 23 квітня 2013 року було видано виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_2 в межах вартості предмета іпотеки ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 590 352,31 грн, примусове виконання якого здійснювалось ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області.
 
31 липня 2013 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області Германчуком Р. В. відкрито виконавче провадження.
 
Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 12 листопада 2014 року замінено стягувача у виконавчому провадженні № 44159929 з виконання виконавчого листа № 2-1274/11, виданого Сихівським районним судом м. Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_2 в межах вартості предмета іпотеки ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 590 352,31 грн, 1 700 грн судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення.
 
13 січня 2014 року в ході проведення виконавчих дій з виконання виконавчого провадження ВП № 39123556 відбулися прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна боржника, а саме: нежитлових приміщень: ПТО з гаражами літ. «Щ-1» загальною площею 570,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (лот № 10 ), проведення яких здійснювалося філією 14 ПП «Нива-В.Ш.», яке станом на час розгляду справи ліквідовано без правонаступництва.
 
За результатами проведення торгів 13 січня 2014 року ПП « Нива В.Ш. » було складено протокол № 1413594/10, відповідно до якого переможцем прилюдних торгів визнано позивача - ОСОБА_1 за запропонованою ним ціною 6 000 000 грн.
 
Оскільки у строк, вказаний у протоколі (до 27 січня 2014 року), ОСОБА_1 не вніс всієї належної суми до сплати за придбане майно, ПП «Нива-В.Ш.», 29 січня 2014 року було складено протокол № 1413594/10/1, згідно якого переможцем прилюдних торгів визначено наступного учасника - ОСОБА_3 , який запропонував найвищу ціну - 5 000 000 грн, але не нижчу за початкову ціну продажу.
 
На підставі протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна № 1413594/10/2 від 30 січня 2014 року у зв`язку з тим, що переможець прилюдних торгів ОСОБА_3 відмовився бути визнаним переможцем прилюдних торгів, переможцем прилюдних торгів визнано ТОВ «Торгівельно-промисловий комплекс ЛТД», із запропонованою ціною продажу 663 000 грн.
 
На підставі протоколу № 1413594/10/2 від 30 січня 2014 року державним виконавцем ТОВ «Торгівельно-промисловий комплекс ЛТД» було видано акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, на підставі якого останній зареєстрував право власності на придбане на торгах нерухоме майно.
 
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
 
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».
 
Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. 
 
Тобто, для визнання судом торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).
 
Суди встановили, що ОСОБА_4 не доведено факту порушення його прав і законних інтересів. ОСОБА_4 зареєструвався для участі у торгах, які відбулися 13 січня 2014 року, та сплатив гарантійний внесок, однак, у ході проведення торгів не повідомляв про готовність придбати заявлений лот за оголошену ліцитатором ціну (не надав пропозицій), у спосіб, передбачений Тимчасовим положенням (у редакції, чинній на момент проведення торгів), що також підтверджується протоколом. 
 
За таких обставин суди зробили обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 .
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судові рішення в оскарженій частині ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, судові рішення в оскарженій частині залишити без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
 
Керуючись статтями 400 та 410 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_4 залишити без задоволення.
 
Заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 березня 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року у частині відмови в задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у Львівській області в особі Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промисловий комплекс ЛТД», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів, акта державного виконавця про проведення прилюдних торгів із продажу арештованого майна та виданого на їх підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              В. І. Крат
 
І. О. Дундар
 
Є. В. Краснощоков