22-ц/804/1289/20 
                                                                                2-341/10 
                                               
                                                                            Єдиний унікальний номер 2-341/10
                                                                        Номер провадження 22-ц/804/1289/20

ПОСТАНОВА
І м е н е м    У к р а ї н и

25 березня 2020 року Донецький апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                   головуючого Биліни Т.І.
                   суддів Мальцевої Є.Є., Мироненко І.П.
                   за участю секретаря Сікора М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 січня 2020 року у складі суду Вайновського А.М., у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа, -

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст заяви
16 грудня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що рішенням суду від 10.06.2010 з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 2168250,85 гривень. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.06.2019 стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» замінено  на стягувача - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». З відповіді Лівобережного ВДВС м. Маріуполь від 06.12.2019 року на запит від 15.11.2019року, заявнику стало відомо, що виконавчий лист за вказаним судовим рішенням 26.06.2014 року повернуто стягувачу - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», станом на 06.12.2019 до відділу не надходив, та на виконанні не перебуває. Доказів повернення виконавчого документу стягувачу відділом ДВС не надано. Оскільки зазначена інформація стала відомою заявникові лише 06.12.2019 року, то вказане свідчить, що виконавчий документ втрачено. Вважає причини пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання  поважними, так як  ухвала про заміну сторони виконавчого провадження, була  постановлена вже  після спливу передбаченого законом строку. 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 січня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не надав будь яких доказів на підтвердження втрати виконавчого листа. Посилання заявника на фактичний сплив строку до вирішення судом питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні його правонаступником не може у даному випадку вважатися безумовною та поважною причиною для поновлення пропущеного строку. Відсутність поважних причин пропущення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, є підставою для відмови у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а як наслідок і для відмови у видачі його дублікату. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи
Не погодившись з даною ухвалою суду ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просив її скасувати, та постановити нову, якою видати дублікат виконавчого листа, визнати поважними причини пропуску строку для пред`явлення його до виконання та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Апеляційна скарга мотивована тим, що Лівобережним ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області листом від 06.12.2019 року було повідомлено, що 26.06.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Стягувач виконавчий документ та постанову про повернення не отримував, так як з 2014 року УДППЗ «Укрпошта» не здійснює пересилання пошти на/з територію(ї) Донецької області. Вказане свідчить, що під час пересилання виконавчий документ поштою втрачено. Строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-341 від 08.12.2010 року дійсно сплив до вирішення судом питання про заміну у виконавчому провадженні   стягувача його правонаступником. Вважають поважними причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, які не залежали від волі стягувача. За даним виконавчим листом сума боргу не стягнута, а тому рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 червня 2010 року залишається не виконаним. 
В судове засідання апеляційної інстанції представник заявника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та боржник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи попереджені належним чином. 
Від представника заявника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» надійшла заява про відкладення розгляду справи з метою  недопущення  розповсюдження  коронавірусу COVID-19,  для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, зокрема учасників справи та працівників  суду.
Колегія суддів, обговоривши клопотання, дійшла висновків про необхідність його відхилення внаслідок відсутності інформації щодо орієнтовних строків тривання  карантину, оголошеного на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року за № 211 та скорочених термінів розгляду апеляційної скарги  на ухвалу суду, які відповідно до положень ст.371 ЦПК України  обмежені тридцяти днями з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Зважаючи на положення ч.2 ст.372 ЦПК України  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду  справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.   
Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 червня 2010 року у цивільній справі № 2-341 з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 168 250,85 гривень та судовий збір у розмірі 1 700 гривень.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 червня 2019 року первісного стягувача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у справі № 2-341 було замінено на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». (а.с.2-3)
Як вбачається з відповіді Лівобережного ВДВС м. Маріуполь від 06.12.2019 за № 15.1-19/17322, на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 38256118 з примусового виконання виконавчого листа за № 2-341, виданого 08.12.2010 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя. 26.06.2014 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання, копію постанови разом з виконавчим листом направлено до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Станом на 06.12.2019 вказаний виконавчий лист на виконання до відділу ДВС не надходив, та не перебуває. (а.с.4)
Згідно із актом, складеним ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» від 10.12.2019, станом на день складення акту виконавчий документ № 2-341, що виданий 08.12.2010 Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя, з ПАТ «Вектор Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не надходив. (а.с.5)
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.
У підпункті 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Таким чином, підставами для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата та звернення до суду до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, якщо його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. 
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.
Заяву про видачу дубліката виконавчого листа може бути подано до суду тільки до закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, встановленого пунктом 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній на момент видачі виконавчого листа.
У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII).. У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). 
Суд апеляційної інстанції погоджується з обставинами встановленими судом першої інстанції та з матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист  за №2-341  було видано 08.12.2010 року на підставі  рішення Орджонікідзевського районного суду  міста Маріуполя Донецької області   від 10 червня 2010 року. 26.06.2014 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання, копію постанови разом з виконавчим листом направлено до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про виконавче провадження» № 2677-VІ, в редакції від 03.08.2010, чинній станом на день видачі виконавчого листа, виконавчі листи та інші судові документи могли бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.
Згідно  ухвали Орджонікідзевського районного суду  міста Маріуполя Донецької області   від 27 червня 2019 року, 17  червня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення права вимоги №114/21, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором  №014/11-155/139630 від 26 квітня 2007 року перейшло до ПАТ «Вектор Банк». 17 червня  2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №256/ФК-16, відповідно до якого право вимоги за тим же Кредитним договором перейшло до заявника, який став правонаступником первісного стягувача.
З наведеного вбачається, що заявник крім того, що не надав належних та допустимих доказів втрати виконавчого документу первісним стягувачем, не довів обґрунтованість пропущення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання за період з 17 червня  2016 року по 16 грудня 2019 року. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
З матеріалів справи не вбачається надання заявником належних та допустимих доказів, які свідчать про втрату виконавчого документу.
Даної правової позиції дотримується Верховний Суд (постанови від 10.09.2018 у справі №5011-58/9614-2012, від 16.08.2018 р. у справі № 6/275-08, від 15.08.2018 р. у справі № 6/256, від 26.04.2018 р. у справі № 922/6111/15 та від 21.01.2019 у справі №916/215/15-г).
Факт заміни кредитора його правонаступником не може бути поважною причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строків на його пред`явлення до виконання.
Відповідно до ч. 5 ст. 15 чинної редакції ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Отже, заявник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», замінивши у виконавчому провадженні первісного стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», прийняв на себе свідомий ризик настання наслідків вчинення чи не вчинення дій у виконавчому провадженні первісним стягувачем до його заміни правонаступником.
Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки вони не впливають на правильність судового рішення, не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права, висновків суду не спростовують.
Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (ст. ст. 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.
Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечив рівність сторін виконавчого провадження.
В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).
З огляду на вказане, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновків, що  суд першої інстанції вірно застосував норми процесуального закону.
Відповідно до положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Повний текст постанови виготовлено 25 березня 2020 року.
Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в  :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - відхилити.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту. 

Головуючий:                                                                                    Т.І. Биліна

Судді:                                                                                                Є.Є. Мальцева

                       І.П. Мироненко