ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

04 червня 2020 року

м. Харків

справа № 644/688/19

провадження № 22-ц/818/3167/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого –         Пилипчук Н.П.,

суддів –                Бурлака І.В., Маміної О.В. 

позивач за зустрічним позовом –  ОСОБА_1 , 

відповідач за зустрічним позовом –  ОСОБА_2 

третя особа - Служба у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2020 року, постановлену суддею Семіряд І.В., 

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 254 180 грн., вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті до спільного розгляду з первісним позовом зустрічного позову до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про стягнення грошових коштів.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт посилається на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права. Вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано та досліджено при винесенні оскаржуваної ухвали, що при поданні первинної позовної заяви позивач приховав від суду той факт, що відповідач хоча і була зареєстрована за адресою  АДРЕСА_1 на момент пред`явлення позову, але фактично проживала з 2017 року по  АДРЕСА_2 . Згодом 06.05.2019 року відповідач змінила адресу проживання та реєстрації на  АДРЕСА_3 . Зветрає увагу суду на те, що через неналежне виконання своїх обов`язків її представником - порушення приписів ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» змушена була у лютому 2020 року змінити свого адвоката на ОСОБА_3 , який ознайомився з матеріалами справи та підготував на її прохання відповідні документи в тому числі і зустрічний позов та просила суд врахувати вказану підставу, як причину несвоєчасного подання зустрічного позову. Попередній представник  ОСОБА_1  не повідомляв її про хід розгляду справи та не виконував вимоги судових актів у даній справі в тому числі не подав відзив на позов, чим позбавив  ОСОБА_1  права на належний захист її прав. Наголошує на тому, що подала суду зустрічний позов з урахуванням клопотання про збільшення позовних вимог, предметом якого є визнання позикових коштів такими, що використані в інтересах сім`ї та є спільним борговим зобов`язанням подружжя, здійснення поділу у рівних частках між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільних боргових зобов`язань, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів. Таким чином, вважає, що первісний позов безумовно взаємопов`язаний з зустрічним позовом з причин того, що у обох позовах предметом розгляду є спільне майно подружжя, до якого, втому числі, входять не лише набуте за час шлюбу майно, а і боргові зобов`язання використані в інтересах сім`ї. За вказаних умов розгляд первинного позову разом із зустрічним є доцільним та вимоги позовів випливають з одних правовідносин. В свою чергу задоволення зустрічного позову прямо впливає на задоволення первісного позову. Отже, насправді підстави для прийняття зустрічного позову існують, але не були досліджені судом, що в свою чергу призвело до винесення незаконної ухвали.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга  ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ст. 120 ЦПК).

Відповідно до ст.ст. 126, 127 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 04.02.2019 року звернувся із позовною заявою до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя, встановлення розміру аліментів, визначення порядку спілкування з дитиною. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.03.2019 року зазначену справу передано на розгляд Дзержинського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження,  призначено підготовче засідання, запропоновано відповідачу у 15-денний строк з дня вручення даної ухвали надіслати відзив.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.04.2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.04.2019 року у справі призначено судову товарознавчу експертизу.

07.02.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 254 180 грн., вирішити питання щодо судових витрат.

Відмовляючи у прийнятті до спільного розгляду з первісним позовом зустрічного позову до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про стягнення грошових коштів, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 та/або її представник не були позбавлені можливості скористатись правом на пред`явлення зустрічного позову у строки, встановлені ЦПК України. 

Статтею 193 ЦПК України встановлено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.04.2019 року запропоновано відповідачу у 15-денний строк з дня вручення даної ухвали надіслати відзив, між тим, зі змісту оскаржуваної ухвали та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 направлялась вищевказана ухвала, але вона повернулась на адресу суду з поміткою «за закінченням терміну зберігання», тобто ОСОБА_2 вказану ухвалу не отримувала та в строки, передбачені ЦПК України не мала можливості скористуватись правом на пред`явлення зустрічного позову, тому у суду не було підстав для відмови у прийнятті до спільного розгляду з первісним позовом зустрічного позову ОСОБА_2 

Маючи відомості про те, що копія ухвали від 03.04.2019 року не була вручена відповідачу, суд першої інстанції мав можливість вручити таку копію в судовому засіданні.

За таких обстави, відмова у прийнятті зустрічного позову з тих підстав, що відповідач не міг не знати про те, що провадження у справі відкрито – не є обгрунтованою, оскільки строк для подання відзиву, а відповідно і строк для подання зустрічного позову не був доведений до відома відповідача. 

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає скасуванню, з направленням справи до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2020 року скасувати, справу направити до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до статті 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий –                                                             Н.П. Пилипчук 

Судді –                                                                І.В. Бурлака                                                                                

                                                                       О.В. Маміна