ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 212/7820/19 (2-а/212/8/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції
на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2020 року (суддя Дехта Р.В.) по справі №212/7820/19 (провадження №2-а/212/8/20) за позовом ОСОБА_1 до Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

                                                           ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ №1487240 від 04.09.2019р., якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на неправомірність оскарженого рішення, оскільки таке рішення прийнято відповідачем за відсутності події та складу правопорушення, без наявності належних доказів вчинення правопорушення.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2020 року позов задоволено.
За наслідками розгляду справи судом першої інстанції зроблено висновок про неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Такі висновки суд обґрунтував тим, що по-перше: відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення. При цьому. за позицією суду, такий протокол має бути складений у випадку, якщо особа оспорює допущене правопорушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. По-друге, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за відсутності належних та допустимих доказів вчинення останнім правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.  Доводи заявника апеляційної скарги фактично зводяться до того, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєння позивачем ПДР, обґрунтовано виніс постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Відносно висновків суду першої інстанції про те, що інспектором патрульної служби не було доведено факт вчинення правопорушення належними та допустимими доказами, заявник апеляційної скарги вказує на те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення зафіксований на відеозаписі, який був наданий до суду під час розгляду справи, та він є належним та достатнім доказом порушення позивачем ПДР України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 04.09.2019 року інспектором  патрульної поліції Омелюсік А.Л. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1487240, згідно з якою позивач в м.Кривому Розі, керуючи автомобілем Мазда 6 д/з НОМЕР_1 , здійснив рух на заборонений сигнал світлофору, чим порушив п.8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України.
Відповідно до вказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції у повній мірі не може погодитися з висновками суду першої інстанції, які зроблені під час розгляду справи.
Так щодо висновків суду першої інстанції про обов`язок інспектора патрульної поліції скласти протокол про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Статтею 258 КУпАП визначено перелік правопорушень для фіксації яких не складається протокол, а справи, відносно вказаних правопорушень, розглядаються на місці вчинення правопорушення.
Згідно ч.2        ст.258 КУпАП    протокол не складається        у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції        Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Пунктом 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої        Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Отже, відповідач правомірно виніс спірну постанову у справі про адміністративне без складання відповідного протоколу.
Висновки суду першої інстанції про те, що протокол про адміістратвине правопорушення  має бути складений у випадку, якщо особа оспорює допущене правопорушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, оскільки ч.5 ст.258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Тобто вказана норма права містить виключення і такі виключення стосуються, зокрема, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Щодо обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до п.8.7.3 «е» Правил дорожнього руху червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
Згідно із ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Отже, проїзд на заборонений сигнал світлофора створює склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.
У свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік джерел яких наведено в ст.251 КУпАП.
В статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення наведено перелік джерел доказів у справах про адміністративні правопорушення, до яких, зокрема,
належать показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
На підтвердження порушення позивачем ПДР України відповідачем надано відеозапис, який долучено до матеріалів справи. 
Надаючи правову оцінку даному відеозапису, суд першої інстанції правильно виходив з того, що такий відеозапис може бути визнаний належним та допустимим доказів у справі про адміністративне правопорушення за умови дотримання відповідачем вимог ст..283 КУпАП.
Відповідно до ст..283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Отже, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити у собі відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відео фіксацію.
Оскаржена постанова таких відомостей не містить, що виключає можливість прийняття наданого відповідачем відеозапису у якості належного та допустимого доказу по справі.
Враховуючи, що обов`язок доказування у справах даної категорії покладається на відповідача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність відповідачем правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки таке рішення прийнято без наявності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2020 року по справі №212/7820/19 (провадження №2-а/212/8/20) - без змін.
Постанова    суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу 

адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.       

Повний текст постанови складено 28.04.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк