Справа № 442/459/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О. 
Провадження № 22-ц/811/577/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        13 квітня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого - судді Цяцяка Р.П., 
               суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,
за участю секретаря Цапа П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

       Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2004 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та стягнуто зі згаданого відповідача на користь позивача 5 000 грн. завданої моральної шкоди та 250 грн. судових витрат, а всього разом - 5 250 грн. (а.с.26).
       Як стверджується матеріалами справи, дане рішення суду не оскаржувалося і набрало законної сили.

21 січня 2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про видачу йому дубліката виконавчого листа.
Заява мотивована тим, що прохання позивача „викликано потребою вдруге звернутися до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання Дрогобицького міськрайонного суду ... 24 грудня 2004 року, оскільки виконавче провадження за (його) першою заявою не було виконано" (а.с. 28).

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні заяви ОСОБА_2  про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено (а.с. 33). 

Дану ухвалу оскаржила ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2 .
Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою заяву ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа задовольнити, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального права.
Вважає помилковим висновок суду про те, що заявник не надав доказів втрати виконавчого листа, а також про те, що й самого факту втрати виконавчого листа не було, оскільки у відповідь на заяву ОСОБА_2 . Дрогобицький міськрайонний відділ ДВС листом від 23.12.2019 року повідомив його, „що виконавчі провадження 2005 року знищені", а відтак наявні „дані про втрату виконавчого листа № 2-67/04 через знищення усього виконавчого провадження в Дрогобицькому МВ ДВС, тобто і факт втрати виконавчого листа № 2-67/04 наявний, і саме заявник ... надав суду необхідний доказ втрати виконавчого листа".
Висновок суду про те, що строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-67/04 закінчився, а заявник не ставить перед судом питання про поновлення пропущеного строку, також вважає помилковим, оскільки ОСОБА_2 вчасно пред`явив виконавчий лист до виконання у відділ ДВС, однак „не був повідомлений виконавчою службою ні про зупинення виконавчого провадження, ні про його закінчення, ні про будь-яку іншу його процесуальну долю, а про знищення виконавчого провадження, відкритого у 2005 році, заявник довідався ... з листа ... відділу ДВС від 23.12.2019 р." (а.с. 35-36).

Апелянт ОСОБА_2 і його представник ОСОБА_1 , будучи своєчасно (13.03.2020 року) належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 46-50), в судове засідання не з`явилися. 
При цьому представник ОСОБА_1 надіслала до суду додаткові письмові Пояснення апелянта, за змістом яких причиною їх подання вона зазначає «неможливість (особисто) взяти участь в судовому засіданні» (а.с. 51-56).
За наведених обставин колегія суддів вважає можливим апеляційний розгляд справи на підставі наявних у ній даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Пунктом 17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 2 ст. 356 ЦПК України - що в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6).

Матеріалами справи стверджується наступне.
31 березня 2005 року постановою старшого державного виконавця ВДВС міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-67, виданого 27 січня 2005 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5 250 грн. (а.с. 37).
За змістом Закону України «Про виконавче провадження», виданий судом виконавчий документ, або повертається до суду, який його видав (у випадку закінчення виконавчого провадження), або повертається стягувачу, що не позбавляє останнього права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом встановлених згаданим Законом строків. Як вбачається з наведеного, чинним законодавством не передбачено, що виконавчий лист залишається у матеріалах виконавчого провадження, які завершені та підлягають передачі в архів. 
Оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що вище згаданий виконавчий лист № 2-67, виданий 27 січня 2005 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області по даній справі, ВДВС було повернуто до згаданого суду, то допустимим є висновок про те, що цей виконавчий лист ВДВС міг бути повернутий стягувачу ОСОБА_2 - для повторного його пред`явлення до виконання протягом встановлених Законом України «Про виконавче провадження» строків.
Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що (за загальним правилом) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, а статтею 19 згаданого Закону - що сторони виконавчого провадження (в тому числі - і стягувач та його представник) мають право (зокрема) ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій тощо. 
Достовірно знаючи про невиконання ВДВС рішення суду з квітня 2005 року, ОСОБА_2 , а також і його представник (згідно безстрокової довіреності від 06.10.2004 року; а.с. 16)  ОСОБА_1  (автор апеляційної скарги), не виявили належної зацікавленості у ході та наслідках виконання ВДВС виконавчого листа і (як вбачається з листа-відповіді начальника Дрогобицького міськрайонного ВДВС від 23.12.2019 року) лише у грудні 2019 року (через більш, як 14-ть років) звернулись з відповідною заявою до згаданого ВДВС «щодо виконання виконавчого листа № 2-67 від 27.01.2005 Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області» (а.с. 31).   
Така не зацікавленості у ході та наслідках виконання ВДВС виконавчого листа зі сторони стягувача (і його представника) призвела до того, що виконавче провадження за 2005 рік було знищеним за закінченням строку його зберігання (право ВДВС на його знищення за закінченням строку зберігання ОСОБА_2 і його представником не оспорюються), що унеможливлює встановити (відновити) хід його виконання та «долю» виконавчого листа, а відтак доводи апеляційної скарги стосовно того, що наявні „дані про втрату виконавчого листа № 2-67/04 через знищення усього виконавчого провадження в Дрогобицькому МВ ДВС, тобто і факт втрати виконавчого листа № 2-67/04 наявний, і саме заявник ... надав суду необхідний доказ втрати виконавчого листа", є надуманими, оскільки не відповідають обставинам справи.
З наведених підстав також не можуть прийматися до уваги і доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду про те, що строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-67/04 закінчився, а заявник не ставить перед судом питання про поновлення пропущеного строку, - з посиланням на те, що ОСОБА_2 вчасно пред`явив виконавчий лист до виконання, однак „не був повідомлений виконавчою службою ні про зупинення виконавчого провадження, ні про його закінчення, ні про будь-яку іншу його процесуальну долю, а про знищення виконавчого провадження, відкритого у 2005 році, заявник довідався ... з листа ... відділу ДВС від 23.12.2019 р.".
Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Каракуця проти України» відхилив скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на порушення права доступу до суду: з посиланням на те, що заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи, про що, зокрема, свідчить те, що вони протягом 1 року та 8 місяців не зверталися до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги. 

За вищенаведених обставин в їх сукупності у суду першої інстанції були відсутніми правові підстави для задоволення заяви стягувача (поданої до суду у січні 2020 року) про видачу дубліката виконавчого листа (виданого судом 27 січня 2005 року) і доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують, а тому підстави для скасування оскаржуваної ухвали (та, відповідно, задоволення заяви ОСОБА_2 ) є відсутніми.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 13 квітня 2020 року.

Головуючий:                                                        Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                        Крайник Н.П.

                                                                               Шеремета Н.О.