Ухвала
Іменем  України 
27 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 404/6113/14-ц
провадження № 61-595ск20   
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23 квітня 2018 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»)  звернулося до суду з заявою про заміну стягувача Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»(далі - ПАТ «УкрСиббанк») його правонаступником ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у справі         № 404/6113/14-ц за позовом ПАТ«УкрСиббанк»про стягнення заборгованості         з ОСОБА_1  за кредитним договором № 11159981000 від 25 травня 2007 року.
Обґрунтовуючи заяву представник заявника зазначив, що 21 жовтня 2014 року Кіровським районним судом містаКіровограда ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги ПАТ«УкрСиббанк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11159981000 від 25 травня 2007 року, на підставі чого 30грудня 2014 року Кіровським районним судом міста Кіровограда було видано стягувачу - ПАТ «УкрСиббанк» видано виконавчий лист відносно боржника.
20 квітня 2015 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено Договір факторингу № 17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 11159981000 від 25травня 2007 року укладеним між      АТ «УкрСиббанк» та   ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»,      а тому просивзадовольнити заяву з посиланням на статтю 8 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 лютого 2017 року    в задоволенні заяви відмовлено. Вказане судове рішення скасовано ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2017 року, справу направлено до суду першої інстанції для нового розгляду заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача.
Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23 квітня 2018 року, залишеною без змін постановою  Кропивницького апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року, заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» задоволено.
Замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» по цивільній справі за № 404/6113/14-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 11159981000 від 25 травня 2007 року.
02 січня 2020 року  ОСОБА_1 , через свого представника   ОСОБА_4 , звернувся до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23 квітня 2018 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року, в якій просив поновити строк на касаційне оскарження вказаних судових рішень, скасувати ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23 квітня   2018 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 15 жовтня           2019 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити  ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»    у задоволенні заяви про заміну стягувача у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості. Свою вимогу заявник обґрунтував порушенням судами норм процесуального права, зокрема, вказує про те, що факт переходу права грошової вимогине підтверджено належними та допустимими доказами, а тому відсутні підстави для заміни стягувача.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).
Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону         № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Отже, питання відкриття касаційного провадження у цій справі вирішується              у порядку, визначеному ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня    2017 року № 2147-VIII, що діяв на час подання касаційної скарги.
Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2020 року касаційну скаргу       ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.
У наданий строк заявник усунув недоліки касаційної скарги, зазначені                        у вищевказаній ухвалі Верховного Суду: надав квитанцію № 0.0.1609039547.1 від 08 лютого 2020 року про сплату судового збору у розмірі 384, 20 грн та довідку Кіровського районного суду міста Кіровограда з якої вбачається, що копію постанови Кропивницького апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 отримав 29 листопада 2019 року, що дає підстави для задоволення клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд                    в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє         у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга                                                є необґрунтованою.
Відповідно до пункту 2 частини четвертою статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. 
Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК).
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Виходячи з норм права, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.
Встановивши, що20 квітня 2015 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та                   ПАТ «УкрСиббанк» укладено Договір факторингу № 17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 11159981000 від 25травня 2007 року,укладеним між АТ «УкрСиббанк» та     ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав длязаміни стягувача.
Доводи касаційної скарги про те, що факт переходу права грошової вимогине підтверджено належними та допустимими доказами є безпідставними. 
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що її доводи зводяться до переоцінки доказів, що не належить до повноважень суду касаційної інстанції та незгоди із судовими рішеннями.
Наведені у касаційній скарзі доводи аналогічні тим, які було викладено заявником у апеляційній скарзі, які обґрунтовано відхилені судом та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення судами норм процесуального, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання про заміну стягувача.
Оскільки правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм права          є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження            у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ухвалив:
Поновити     ОСОБА_1 у строк на касаційне оскарження ухвали Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23 квітня 2018 року та постанови Кропивницького апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від         23 квітня 2018 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
 
                                                                                                            С. О. Карпенко
 
                                                                                                            В. А. Стрільчук