ПОСТАНОВА
Іменем України

17 березня 2020 року 
Київ
справа №814/473/15
адміністративне провадження №К/9901/1666/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стрелець Т.Г.,
суддів: Білоуса О.В.,  Желтобрюх І.Л., 

за участю:
секретаря судового засідання -                              Приходько Н.І.
позивача -                                                             ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу №814/473/15            
за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито   
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року (прийняту у складі головуючого судді Марича Є.В., суддів: Лісовської Н.В., Малих О.В.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Семенюк Г.В., суддів: Потапчук В.О., Жук С.І.), 
у с т а н о в и в :
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, Міністерства внутрішніх справ України, у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:
- визнати незаконним та скасувати наказ МВС України №2239 о/с від 27.10.14 в частині, що стосується ОСОБА_1 
- визнати дії керівництва УМВС України в Миколаївській області незаконними в частині видання наказу УМВС № 7 о/с від 12.01.2015 р. без включення до нього посилання на ст. 64 п. «б» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ».
-  зобов`язати відповідачів вчинити дії по відновленню його прав шляхом внесення змін до наказів про звільнення, зазначивши підставою звільнення пп. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року № 1682-VII та ст. 64 п. «б» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ;
-  зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби відповідно до ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пунктом 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».
2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії відповідачів щодо звільнення його не на підставі ст. 64 п. «б» Положення є протиправними, оскільки позивачем було надано УМВС України в Миколаївській області висновок ВЛК, що унеможливлює, на думку позивача, його звільнення на підставі пункту зазначеному у наказі, а відтак наказ є протиправним і підлягає скасуванню. Також, позивач зазначив, що йому протиправно не нараховано та не виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні, оскільки це суперечить нормам діючого законодавства.
Короткий зміст рішення суду І інстанції
3. 01 липня 2015 року Миколаївський окружний адміністративний суд вирішив у задоволенні позову відмовити.
4. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що МВС України при прийняті наказу діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а тому відсутні підстави для його скасування. Зважаючи на те, що позивач ОСОБА_1 був звільнений з ОВС на підставі підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року № 1682-УП та пунктом 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, то підстави для нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги при звільнені відсутні.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5. 15 вересня 2015 року Одеський апеляційний адміністративний суд вирішив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року по справі № 814/473/15, - залишити без змін.
6. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
7. 12 жовтня 2015 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 . 
У касаційній скарзі скаржник просить постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.  
Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанції винесенні з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають скасуванню. Скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій не в повному обсязі з`ясовано обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору.
8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 жовтня 2015 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року.   
9. 09 листопада 2015 року до Вищого адміністративного суду України від Міністерства внутрішніх справ України надійшли письмові заперечення.
У запереченнях на касаційну скаргу представник відповідача просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а судові рішення - без змін. 
10. 04 січня 2018 року вказана касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.  
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11.  ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 18.03.1991 по 12.01.2015.
Наказом МВС України від 19.09.2013 № 845 ОСОБА_1 був призначений на посаду заступника начальника Управління МВС України в Миколаївській області.
16 жовтня 2014 року набув чинності Закон України «Про очищення влади» від 16.09.2014 № 1682-VII.
На час набрання чинності Закону України «Про очищення влади» ОСОБА_1 з вересня 2013 року по жовтень 2014 року (1 рік 1 місяць) обіймав посаду заступника начальника Управління МВС України в Миколаївській області, що визначена п.8 ч. 1 ст. 3 Закону № 1682-VII, як така, відносно якої здійснювалась люстрація.  
Наказом МВС України від 27.10.2014 р. № 2239 о/с згідно з підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року № 1682-VII та пунктом 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік).
З 22 жовтня по 31 грудня 2014 року ОСОБА_1 знаходився на лікарняному, у зв`язку з чим УМВС України в Миколаївській області не мало можливості реалізувати наказ МВС України від 27.10.2014 р. № 2239 о/с.
Наказом УМВС України в Миколаївській області від 12.01.2015 № 7 о/с полковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника УМВС України в Миколаївській області згідно з підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року № 1682-VII та пунктом 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік).
16.01.2015 УМВС України в Миколаївській області направлено до МВС України рапорт позивача та Свідоцтво про хворобу №818 від 05.12.2014. 
Листом від 11 лютого 2015 за № 6/1/1-1150 МВС України матеріали щодо зміни статті звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 повернуло без розгляду.
ІІІ. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА 
Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ 
12. Конституція України
12.1. Частина 2 статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
13. Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року)
13.1. Частина 3 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
14. Закон України «Про очищення влади» від 16.09.2014 № 1682-VII
14.1. Частина 1 статті 1. Очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.
14.2. Частина 3 статті 1. Протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені  частиною першою статті 4 цього Закону.
14.3. Пункт 6 частини 1 статті 2. Заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо начальницького складу органів внутрішніх справ, центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
14.4. Пункт 8 частини 1 статті 3. Заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року: керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.
14.5. Пункт 2 "Прикінцеві та перехідні положення". Встановити, що впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб: 1) звільняє цих осіб з посад або надсилає керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення з посади таких осіб, відповідні документи для їх звільнення не пізніше ніж на 10 робочий день з дня отримання таких документів; 2) інформує Міністерство юстиції України про їх звільнення з посад та надає відповідні відомості про застосування до таких осіб заборони, передбаченої  частиною третьою  статті 1 цього Закону, для їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", у порядку та строки, визначені цим Законом.
15. Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114
15.1. Підпункт "а" пункту 62. Звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби.
15.2. Підпункт "б" пункту 64. Особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.
16. Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII
16.1. Частина 1 статті 9. Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
17. Постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».
17.1.          Пункт 10. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
IV.  ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
18. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
19. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.   
Норми Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 № 1682-VII (далі - Закон № 1682-VII) є спеціальними по відношенню до інших нормативно-правових актів, мають імперативний характер та підлягають безумовному виконанню уповноваженими органами та їх посадовими особами у визначений цим Законом строк. Положення Закону № 1682-VII не містять жодних застережень чи виключень стосовно звільнення осіб, які підпадають під критерії, передбачені ч. 1 ст. 3 цього Закону, відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що на час набрання чинності Закону № 1682-VII ОСОБА_1 з вересня 2013 року по жовтень 2014 року (1 рік 1 місяць) обіймав посаду заступника начальника Управління МВС України в Миколаївській області, що визначена п. 8 ч. 1 ст. 3 Закону № 1682-VII, як така, відносно якої здійснювалась люстрація. 
Наказом МВС України від 27.10.2014 р. № 2239 о/с згідно з підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року № 1682-VII та пунктом 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік).
Позивач не заперечував щодо застосування до нього положень Закону України «Про очищення влади».
Разом з тим, позивач не погоджується з наказом МВС України про звільнення в частині підстави звільнення, а саме п. 62 «а» Положення № 114.     
ОСОБА_1 вважає, що відповідачем протиправно не вказано підставою звільнення підпункт "б" пункту 64 Положення № 114. 
Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач проходив обстеження військово-лікарською комісією після прийняття наказу МВС України від 27.10.2014 р. № 2239 о/с, що підтверджується Свідоцтвом про хворобу №818 від 05.12.2014 року.   
Отже, відсутність рішення ВЛК на момент прийняття наказу МВС України від 27.10.2014 р. № 2239 о/с унеможливило звільнити ОСОБА_1 з підстав передбачених пунктом 64 "б" Положення № 114.
Крім того, нормами Закону № 1682-VII не передбачено врахування стану здоров`я особи, яка звільняється за підставами, вказаними в ньому.
Таким чином, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що МВС України при прийняті наказу діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а тому відсутні підстави для його скасування.
Також судова колегія Верховного Суду вважає вірними висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільнені, оскільки ОСОБА_1 був звільнений з ОВС згідно з підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року № 1682-VII та пунктом 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. 
З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог є обґрунтованими.
Доводи наведені у касаційній скарзі не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій. 
20. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX. 
21. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
22. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
23. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення. 
2. Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року у справі №814/473/15 - залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                Т. Г. Стрелець          
Судді                                                                                           О. В. Білоус
                                                                                          І. Л. Желтобрюх