УХВАЛА
30 березня 2020 року 
Київ
справа №400/1520/19
адміністративне провадження №К/9901/8858/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Тацій Л.В.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Стеценка С.Г., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року по справі № 400/1520/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Держгеокадастру у Миколаївській області, 3-тя особа: ОСОБА_2 , про визнання незаконними дій та стягнення коштів,-
в с т а н о в и в:
В травні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати незаконними дії, пов`язані з виданням наказу від 18.07.2018 №4629/0/14-18-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» на підставі заяви ОСОБА_2 від 18.06.2018 і графічних матеріалів у вигляді викопіювання з кадастрової карти від 25.06.2018 №НВ-4804865102018, стягнути з Держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, а саме за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на користь позивача 4090,50 гривень.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26  лютого 2020 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Вважаючи судові рішення такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального права, позивач подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 27.03.2020.
За правилами частини 1 статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.
Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.
Із зазначеною правовою нормою кореспондуються п. 7 ч. 3 ст. 2 КАС України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, а також стаття 13 цього Кодексу, якою визначено право, зокрема, учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.
З касаційної скарги убачається, що позивач оскаржує рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року, прийняте в порядку спрощеного провадження, та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року, ухвалену за результатами апеляційного перегляду.
Відповідно до частини 1 статті 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За визначенням пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу до справ незначної складності віднесено, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини 4 статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5)  щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, значення справи для сторін і суспільства, критеріїв визначених статтями 12, 257 КАС України, а також того, що дана справа не підпадає під перелік справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження (ч.  4  ст.  12 КАС України), Верховний Суд вважає, що вказану касаційну скаргу подано на судове рішення у справі незначної складності.
Згідно пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б)  особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
При цьому, доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
В касаційній скарзі заявник не наводить обґрунтованих посилання на існування обставин передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.
Згідно пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи те, що касаційна скарга подана на рішення у справі незначної складності, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, без наведення обґрунтувань підстав для касаційного оскарження передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись статтями 12, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,-
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25  липня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26  лютого 2020 року по справі № 400/1520/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Держгеокадастру у Миколаївській області, 3-тя особа: ОСОБА_2 , про визнання незаконними дій та стягнення коштів.
Надіслати заявнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                          Л.В. Тацій 
Суддя                                                                                                              Т.Г. Стрелець
Суддя                                                                                                              С.Г. Стеценко