ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року	Львів	Справа № 500/1906/19 пров. № А/857/1784/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді                                                     Сеника Р.П.,  
суддів                                                                           Кухтея Р.В., Шевчук С.М.,
з участю секретаря судового засідання                    Джули В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Соціальні аптеки" на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 500/1906/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Соціальні аптеки" до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, 
суддя в 1-й інстанції – Мандзій О.П., час ухвалення рішення – 18.12.2019 року, місце ухвалення рішення – м. Тернопіль, дата складання повного тексту рішення – 23.12.2019 року,

В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю "Соціальні аптеки" (далі – позивач, ТОВ "Соціальні аптеки") звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до виконавчого комітету Тернопільської міської ради (далі – відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 31.07.2019 року №739 "Про усунення порушень".
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 31.07.2019 року №739 "Про усунення порушень" визначено постійно діючій робочій групі з організації та проведення демонтажів організувати та провести роботи з демонтажу аптек, аптечних пунктів, аптечних кіосків ТОВ "Соціальні аптеки", які розміщені в лікувальних закладах без відповідного права в 20-денний термін з дня прийняття, а саме: вул.Купчинського, 14, комунальне некомерційне підприємство "Тернопільська комунальна міська лікарня №2" кардіологічний корпус; вул.Волинська, 40, комунальне некомерційне підприємство "Міська комунальна лікарня №3" Тернопільської міської ради; проспект Степана Бандери, 72, комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги"; вул.Острозького, 6, комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги". Вказані об`єкти позичкодавцями на підставі відповідних рішень міської ради було передано, а товариством з обмеженою відповідальністю "Соціальні аптеки" прийнято в строкове користування, як окреме індивідуально визначене майно (нежитлові приміщення) комунальної власності, згідно договорів позички (безоплатного користування) майна комунальної власності. За умовами договорів вказане майно передано користувачу з комунікаційними та інвентарем, які конструктивно з`єднані з майном, згідно акту передачі-прийняття та даних інвентарної справи. Строк дії договорів закінчився 31.12.2018 року, однак примусового повернення нежитлових приміщень комунальної власності не вимагалось, а тому ТОВ "Соціальні аптеки" продовжувало використовувати їх за цільовим призначенням, визначеним у договорах позички (використання як аптечних пунктів). При цьому, не зважаючи на вчинення позивачем всіх дій необхідних для укладення договору на новий строк, виконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято оскаржуване рішення про демонтаж аптек, аптечних пунктів, аптечних кіосків. На думку позивача, у відповідача відсутні повноваження для прийняття рішень, положень, порядків про демонтаж.
За таких підстав, вважає рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 31.07.2019 року №739 "Про усунення порушень" протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 08.10.2019 року, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову (а.с.108-109), згідно якої позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 31.07.2019 року №739 "Про усунення порушень" із змінами, внесеними рішеннями цього ж суб`єкта владних повноважень від 14.08.2019 року №786 "Про внесення змін в рішення виконавчого комітету від 31.07.2019 року №739".
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 500/1906/19 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що отриманні у позичку приміщення є капітальними спорудами, демонтаж яких призведе до руйнування комунальної власності (будівель, які використовуються комунальними некомерційними підприємствами для надання медичних послуг населенню). Водночас, підстав для їх демонтажу немає, оскільки порядок примусового повернення предмету, переданого у позичку, визначено Цивільним кодексом України. Проте, порушуючи вимоги як договорів позики, так і цивільного законодавства, відповідач замість звернення до суду щодо вирішення спору, перевищив владні повноваження та у не передбачений законом та договорами спосіб намагається повернути речі, передані у позичку, спірним рішенням, тобто перевищує свої повноваження. 
Просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 500/1906/19 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
05.05.2020 року на адресу суду надійшли клопотання представника Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про відкладення розгляду справи, які мотивовані забезпеченням заходів карантину.
Клопотання сторони про відкладення розгляду справи, у зв`язку із запровадженням Кабінетом Міністрів України на території України карантину з метою запобігання поширення коронавірусної інфекції, на думку апеляційного суду, необхідно відхилити, оскільки відповідно до частини 2 статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів
Крім того, виходячи з положень ч. 4 ст. 196 КАС України присутність осіб, які беруть участь у справі, є не обов`язковою та судом така обов`язковою не визнавалася, а відкладення справи, призведе до необґрунтованого затягування апеляційного розгляду, коли таку може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та наданих письмових пояснень відповідача викладених у відзиві на апеляційну скаргу та апеляційній скарзі
Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників позивача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду знайшло підтвердження правомірності оспорюваного рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 31.07.2019 року №739 "Про усунення порушень" із змінами, внесеними рішеннями цього ж суб`єкта владних повноважень від 14.08.2019 року №786 "Про внесення змін в рішення виконавчого комітету від 31.07.2019 року №739", що переслідує легітимну мету контролю органами місцевого самоврядування права комунальної власності, базується на вимогах діючого законодавства, та визнає такими, що прийняті згідно вимог ч.2 ст.2 КАС України, доводи позивача та представлені ним докази наразі не спростовують вказаних висновків суду, у зв`язку з чим позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що позивач ТОВ "Соціальні аптеки" створено 03.10.2011 року, державна реєстрація якого як юридичної особи проведена 13.10.2011, та діє на підставі статуту (а.с.21-23), згідно протоколу установчих зборів учасників ТОВ "Соціальні аптеки" (а.с.19-20). 
Між комунальним підприємством "Підприємство матеріально-технічного забезпечення" та ТОВ "Соціальні аптеки" 01.11.2011 року укладено договір про співпрацю, згідно якого для забезпечення територіальної громади медикаментами, виробами медичного призначення за зниженими цінами позивачу погоджено розташування аптечних пунктів у приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , вул АДРЕСА_2 , вул АДРЕСА_3 (а.с.33-34), термін дії якого продовжений з 01.01.2017 року до 31.12.2018 року згідно додаткової угоди №5 від 31.12.2017 року (а.с.35).
Рішенням Тернопільської міської ради від 15.12.2017 року №№7/21/163 "Про надання в безоплатне користування (позичку) майна комунальної власності", надано в безоплатне користування (позичку) ТОВ "Соціальні аптеки" нежитлові приміщення терміном по 31.12.2018 року, згідно з додатком, зокрема, нежитлові приміщення по АДРЕСА_2 , площею 27,0 кв.м АДРЕСА_4 по АДРЕСА_3 , площею 24,9 кв.м., по АДРЕСА_5 , 72, площею 69,36 кв.м, по АДРЕСА_1 6, площею 31,15 кв.м. Директорам комунальних некомерційних підприємств "Тернопільська комунальна міська лікарня №2", "Міська комунальна лікарня №3" Тернопільської міської ради, "Центр первинної медико-санітарної допомоги", "Центр первинної медико-санітарної допомоги", укласти договори позички (безоплатного користування) згідно з додатком (а.с.40-41).
Матеріали справи свідчать, і це не оспорюється сторонами, що на цій підставі керівниками зазначених комунальних підприємств було укладено відповідні угоди, якими терміни дії договорів з ТОВ "Соціальні аптеки" щодо безоплатного користування вказаними приміщеннями продовжено до 31.12.2018 року (а.с.36-39,42, 43-45, 46-47, 48-49).
Відповідно до п.2.2 договору безоплатного користування майном комунальної власності від 02.02.2016 року, укладеного між тернопільським міським комунальним закладом "Центр первинної медико-соціальної допомоги" та ТОВ "Соціальні аптеки", власником майна (нежитлового приміщення), площею 69,36 кв.м, по вул. Ст. Бандери, 72 в м. Тернопіль залишається міська рада, а користувач користується ним протягом строку договору.
В п.2.4 даного договору закріплено вимогу, згідно з якою у разі припинення договору, або по закінченні терміну його дії користувач зобов`язаний в 10-денний термін повернути позичкодавцеві майно.
За приписами п.9.5 договору чинність цього договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено відповідно до рішення міської ради.
Аналогічні за змістом норми закріплено в договорах щодо безоплатного користування нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_1 , площею 33,15 кв.м АДРЕСА_6 АДРЕСА_3 , площею 24,9 кв.м, по АДРЕСА_2 , площею 27,0 кв.м.
Листом №9 від 28.11.2018 року позивач звернувся до Тернопільського міського голови із проханням продовження строку дії договорів позички нежитлових приміщень, що є комунальною власністю, у яких розташовані структурні підрозділи (аптечні пункти) ТОВ "Соціальні аптеки" до 31.12.2019 року (а.с.50).
Листом від 04.01.2019 року №50/06-Ю відповідач повідомив позивачу про відсутність рішень Тернопільської міської ради про продовження терміну дії укладених з ТОВ "Соціальні аптеки" договорів позички (безоплатного користування) та ненадання згоди на продовження на новий термін договорів позички нежитлових приміщень за адресами АДРЕСА_5 , площею 69,36 кв.м, по АДРЕСА_1 6, площею 33,15 кв.м, по АДРЕСА_7 .Волинська АДРЕСА_4 40, площею 24,9 кв.м, по АДРЕСА_2 , площею 27,0 кв.м. Також зобов`язано звільнити приміщення і передати їх по акту прийому-передачі уповноваженим органам по укладенню договорів позички Тернопільської міської ради (а.с.51-52).
Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 31.07.2019 року №739 "Про усунення порушень" визначено, зокрема п.1 постійно діючій робочій групі з організації та проведення демонтажів організувати та провести роботи з демонтажу аптек, аптечних пунктів, аптечних кіосків ТОВ "Соціальні аптеки", які розміщені в лікувальних закладах без відповідного права в 20-денний термін з дня прийняття, згідно з додатком, зокрема: вул.Купчинського, 14, комунальне некомерційне підприємство "Тернопільська комунальна міська лікарня №2" кардіологічний корпус; вул.Волинська, 40, комунальне некомерційне підприємство "Міська комунальна лікарня №3" Тернопільської міської ради; проспект Степана Бандери, 72, комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги"; вул.Острозького, 6, комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги" (а.с.17-18).
Попередженням управління муніципальної інспекції виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 02.08.2019 року № 3157/19.1, з посиланням на рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 31.07.2019 року №739 "Про усунення порушень", повідомлено, що аптеки, аптечні пункти, аптечні кіоски ТОВ "Соціальні аптеки", самовільно влаштовані на землях комунальної власності міста, за адресами: вул.Купчинського, 14, комунальне некомерційне підприємство "Тернопільська комунальна міська лікарня №2" кардіологічний корпус; вул.Волинська, 40, комунальне некомерційне підприємство "Міська комунальна лікарня №3" Тернопільської міської ради; проспект Степана Бандери, 72, комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги"; вул.Острозького, 6, комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги", підлягають демонтажу (а.с.25).
Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 14.08.2019 року №786 "Про внесення змін в рішення виконавчого комітету від 31.07.2019 року №739 "Про усунення порушень", вирішено, зокрема, внести зміни в п.1, п.2, п.3 та в додаток до рішення: після слів "аптечних кіосків" читати "обладнання та устаткування з них, тощо" (а.с.102).
Позивач, не погодившись із рішенням відповідача, звернувся із даним позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як передбачено ч.2 ст.2 Закону №280/97-ВР місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (ч.5 ст.16 Закону №280/97-ВР). 
Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Згідно з ч.1 ст.11 Закону №280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.
Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради (ч.1 ст.52 Закону №280/97-ВР).
При цьому, згідно з ч.6 ст.59 Закону №280/97-ВР виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.
За приписами пп.1 п."а" ст.29 Закону №280/97-ВР управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад, відноситься до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.
Питання права комунальної власності врегульовано також положеннями ст.60 Закону №280/97-ВР, якими передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
Як підтверджується матеріалами справи, чинність договорів позички нежитлових приміщень комунальної власності по АДРЕСА_2 , площею 27,0 кв.м, по АДРЕСА_5 72, площею 69,36 кв.м, по АДРЕСА_8 Острозького, 6, площею 31,15 кв.м, по АДРЕСА_7 . Волинська, 40, площею 24,9 кв.м, укладених з позивачем, припинилась 31.12.2018 року у зв`язку із закінченням строку дії таких.
Про відсутність згоди на продовження на новий термін договорів позички нежитлових приміщень та зобов`язання звільнення таких відповідачем повідомлено позивачу листом від 04.01.2019 року №50/06-Ю.
Крім того, колегією суддів встановлено відсутність рішення Тернопільської міської ради про продовження безоплатного користування приміщеннями комунальної власності по АДРЕСА_2 , площею 27,0 кв.м, по АДРЕСА_5 , площею 69,36 кв.м, по АДРЕСА_1 6, площею 31,15 кв.м, по АДРЕСА_8 Волинська АДРЕСА_4 40, площею 24,9 кв.м.
Однак, незважаючи на завершення строку дії договорів та обов`язок звільнення в 10-денний термін приміщень за умовами таких, ТОВ "Соціальні аптеки" займані приміщення від змонтованого в них устаткування та обладнання, звільнені не були.
В свою чергу, в матеріалах справи містяться неодноразові звернення лікувальних закладів про необхідність звільнення нежитлових приміщень (а.с.85-97).
Системний аналіз наведених законодавчих норм свідчать, що аптеки, аптечні пункти, аптечні кіоски, обладнання та устаткування з них, тощо ТОВ "Соціальні аптеки" станом на день прийняття оскаржуваного рішення виконавчого комітету розміщувалась за відсутності документа, який дає право користуватись об`єктами комунальної власності, що свідчить про обгурунтованість та підставність прийняття оскарженого рішення.
Доводи позивача, що демонтаж зазначених об`єктів повинен відбуватися виключно за рішенням суду не спростовує підстав для прийняття рішення виконавчого комітету від 31.07.2019 року №739 "Про усунення порушень" та не позбавляє сторін на звернення до суду про захист своїх прав в порядку  ЦПК України чи ГПК України.
Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення та рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 14 серпня 2019 року №786 «Про внесення змін в рішення виконавчого комітету від 31.07.2019 року №739 «Про усунення порушень», воно стосується лише демонтажу аптек, аптечних пунктів, аптечних кіосків, обладнання та устаткування з них - тобто майна товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальні аптеки», яке було ним розміщено в займаних приміщеннях з метою реалізації ліків і виробів медичного призначення.
Крім того, в своєму рішенні виконавчий комітет передбачив необхідність вжиття заходів для збереження демонтованого майна товариства, а також зберігання лікарських засобів.
Колегія суддів звертає увагу на те, що в рішенні виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 31.07.2019 року №739 «Про усунення порушень» не йдеться про виселення товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальні аптеки» з приміщень за адресами АДРЕСА_2 , площею 27,0 кв.м, по АДРЕСА_7 . С АДРЕСА_5 72, площею 69,36 кв.м, по АДРЕСА_8 Острозького, 6, площею 31,15 кв.м, по АДРЕСА_7 . Волинська, 40, площею 24,9 кв.м. або про примусове повернення речей, переданих в користування.
Таким чином, твердження апелянта про порушення відповідачем порядку повернення нежитлових приміщень чи підміни судового рішення щодо примусового виселення із приміщень є необгрунтованими.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України відповідає.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Соціальні аптеки" залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 500/1906/19 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повне судове рішення складено 14.05.2020 року