Справа № 134/1816/19
Провадження № 22-ц/801/1043/2020
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Зарічанський В. Г.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року	Справа № 134/1816/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 25 березня 2020 року про відмову в задоволенні заяви про виправлення описки, постановлену в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,
встановив:
Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 березня 2020 року (текстова редакція) змінено розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , згідно виконавчого листа від 25.11.2016 виданого Крижопільським районним судом Вінницької області в цивільній справі №134/1585/16-ц та стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій формі в сумі 2700 (дві тисячі сімсот) гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 840 гривень 80 копійок судового збору на користь держави.
Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 25 березня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Глушкової О.І. про виправлення описки в судовому рішенні Крижопільського районного суду від 05 березня 2020 року.
Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою виправити описку у рішенні Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 березня 2020 року, вказавши суму аліментів, що підлягає стягненню з відповідача - 1700 гривень.
Скарга мотивована тим, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні заяви про виправлення описки, адже як чути з технічного запису судового засідання при оголошенні резолютивної частини судового рішення була озвучена сума стягнення аліментів в розмірі 1700 гривень.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Згідно з частиною 2 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвалу суду про внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення (п. 19 ч. 1 ст. 353 ЦПК України), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 13 статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вказані норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що 05.03.2020 в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, відповідно до тексту якої вирішено «змінити розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , згідно виконавчого листа від 25.11.2016 виданого Крижопільським районним судом Вінницької області в цивільній справі №134/1585/16-ц та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій формі в сумі 2700 (дві тисячі сімсот) гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття» (а.с.72).
Повний текст рішення виготовлений 10.03.2020 (а.с.73-74).
17.03.2020 представник ОСОБА_1 - адвокат Глушкова О.І. звернулася до суду із заявою про виправлення описки у вказаному рішенні суду від 05.03.2020, та просила вказати суму аліментів, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 в розмірі 1700 гривень.
Заява мотивована тим, що отримавши копію повного рішення суду відповідач встановив, що у мотивувальній та резолютивній частинах рішення вказано іншу суму аліментів, ніж було озвучено в судовому засіданні, що підтверджується технічним записом судового засідання (а.с.81).
Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 25.03.2020 відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Глушкової О.І. про виправлення описки в рішенні Крижопільського районного суду Вінницької області від 05.03.2020.
Постановляючи ухвалу про відмову у виправленні описки в рішенні суду від 05.03.2020, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ним не було допущено описок в судовому рішенні, що підтверджується технічною фіксацією судового засідання.
Згідно з ч. 1 ст. 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. 
Таким чином, під опискою слід розуміти зроблену судом механічну (мимовільну, випадкову) граматичну помилку в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках, тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адреси, зазначення дат та строків.
В ухвалі Верховного Суду України від 22.02.2017 у справі № 6-788цс16 зазначено, що суд може виправити лише ті помилки, яких він сам припустився.
Дійсно, із технічного запису судового засідання від 05.03.2020 слідує, що суддею Зарічанським В.Г. під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду озвучено суму стягуваних з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 аліментів в розмірі «тища» сімсот гривень.
На думку апеляційного суду, під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду судом допущено помилку при озвученні суми аліментів.
Колегія суддів зазначає, що виправленню підлягають допущені в судовому рішенні описки в текстовій його редакції, а те, що було почуто стороною опискою назвати не можна та виправленню не підлягає.
Допущена судом помилка при озвученні розміру аліментів не змінила зміст рішення суду, викладений в текстовій редакції.
Як вбачається із змісту мотивувальної частини рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 05.03.2020, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2700 гривень.
Вступна та резолютивна частина рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 березня 2020 року, повний текст рішення узгоджуються між собою за своїм змістом.
Що стосується незгоди апелянта із розміром аліментів, які стягнуто з нього на користь позивачки на утримання їх неповнолітньої доньки, то ці доводи не є підставою для скасування ухвали суду про відмову у виправленні описки в судовому рішенні, а є підставою для оскарження рішення суду в цій частині.
Враховуючи викладене, підстави для виправлення описки в даному випадку відсутні. 
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Креючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 25 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко