П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
 04 травня 2020 року                                                                                   м. Київ
 
Справа № 22-6040                                                Головуючий у1-й інстанції - Мицик Ю. С.
Унікальний № 753/10390/19                                                               Доповідач - Пікуль А. А.
 
Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:
 
                    головуючого                                       Пікуль А. А.
                    суддів                                                  Гаращенка Д. Р.
                                                                                 Невідомої Т. О.
                    
розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
 
у с т а н о в и л а:
 
У травні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» пред`явив в суд позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 29 квітня 2014 року у розмірі 11 266 грн 08 коп. (а.с.1-5).
Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 29 квітня 2014 року між АТ КБ «Приватбанк» та  відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 020 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Однак відповідач належним чином зобов`язання за укладеним кредитним договором не виконував, у зв`язку із чим у нього станом на 31 березня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 11 266 грн 08 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 5 032 грн 54 коп., нарахованих відсотків за користування кредитом - 5 020 грн 87 коп., заборгованість за пенею - 200 грн, штрафу (фіксована частина) - 500 грн, штрафу (процентна складова) - 512 грн 67 коп.
Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості  задоволено частково.
          Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк»  заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5 032 грн 54 коп. по кредитному договору б/н від 29 квітня 2014 року.
          Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 858 грн 11 коп. У решті позовних вимог  відмовлено.
 
          Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити, в іншій частині рішення залишити без змін (а.с.145-150).
          Отже рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення тіла кредиту, пені, комісії та штрафів не оскаржується, а тому у апеляційному порядку в цій частині не перевіряється. 
Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у визначений судом строк не подала. Ураховуючи положення ст. ст. 130-131 ЦПК України, вважається такою, що належно повідомлена про апеляційний розгляд справи.
 
За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
 
Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
При розгляді справи районним судом були встановлені наступні обставини.
29 квітня 2014 року ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.23).
Задовольняючи частково позов АТ КБ «ПриватБанк» районний суд виходив із того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 29 квітня 2014 року шляхом підписання заяви-анкети. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
 
При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги апеляційний суд  виходить з наступного.
          За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Звертаючись до суду з даним позовом, АТ КБ «Приватбанк» посилався на те, що відповідно до укладеного з відповідачем договору б/н від 29 квітня 2014 року  ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5 020 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
На підтвердження умов договору банк надав суду копію анкети-заяви  ОСОБА_1 від 29 квітня 2014 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
У даній анкеті-заяві  ОСОБА_1 підтвердила своїм підписом згоду про те, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг.
У даній анкеті-заяві  ОСОБА_1 також підтвердила своїм підписом, що вона ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua.  ОСОБА_1 також зобов`язалася виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.  ОСОБА_1 також підтвердила, що ознайомлена і згодна з Умовами і Правилами надання послуги накопичення  Скарбничка і згоден оформити дану послугу (а.с.23,93). 
Питання щодо обставин, які підлягають доказуванню, та достатності наданих суду доказів вирішується судом в ході підготовки справи до розгляду. Районний суд в порушення вимог процесуального закону указаних питань не вирішував. 
 Тому під час апеляційного розгляду в порядку, визначеному ст. 367 ЦПК України, судом досліджено у якості нових доказів: 1) довідку АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на  ОСОБА_1 ; 2) довідку АТ КБ «ПриватБанк» про надання кредитних карт  ОСОБА_1 ; 3) виписку по рахунку  ОСОБА_1  за період з 29 квітня 2014 до 31 грудня 2019 року (а.с.152-162).   
          Згідно з відомостями довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на  ОСОБА_1 ,  між Банком та  ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н, з 14 липня 2014 року до 15 березня 2015 року останній був встановлений кредитний ліміт 1 600,00, з 16 березня 2015 року до 21 листопада 2017 року кредитний ліміт був знижений до 0,00; 22 листопада 2017 року кредитний ліміт був збільшений до 5 000 , з 24 січня 2018 року - знову знижений до 1 000,00, а з 25 січня 2018 року до 15 січня 2020 року - збільшений до 5 020,00 (а.с.152).
Згідно з відомостями довідки АТ КБ «ПриватБанк» про надання кредитних карток  ОСОБА_1 було надано наступні кредитні картки: НОМЕР_1 від 29 квітня 2014 року строком дії до лютого 2018 року; 5168742320245933 від 14 липня 2014 року строком дії до серпня 2017 року; 5363542302944351 від 23 липня 2014 року строком дії до серпня 2018 року; 5168742201346305 від 28 липня 2017 року строком дії до березня 2021 року; 4149629300459823 від 15 грудня 2017 року строком дії до листопада 2021 року (а.с.153).
На підтвердження своїх вимог щодо стягнення заборгованості АТ КБ «Приват Банк» було надано розрахунок заборгованості  ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 29 квітня 2014 року станом на 31 березня 2019 року, відповідно до якого заборгованість відповідача за кредитом складає 5 032 грн. 54 коп., заборгованість по процентам складає 5 020 грн. 87 коп. (а.с.19-22; 91-92).
Розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим по окремим категоріям. Відомості указаного розрахунку узгоджуються з відомостями виписки по рахунку  ОСОБА_1 за період з 29 квітня 2014 до 31 грудня 2019 року (а.с.154-162).  Даних на його спростування матеріали справи не містять. 
 
При вирішенні справи районний суд не звернув уваги на відомості письмових доказів, зокрема, анкети-заяви від 29 квітня 2014 року (а.с.23, 93), в ході їх оцінки та дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення процентів за користування кредитом.
 Адже із наявної у матеріалах справи копії анкети-заяви  ОСОБА_1  від 29 квітня 2014 року убачається, що відповідач своїм підписом підтвердила свою згоду на укладання між нею та Банком кредитного договору на Умовах та правилах надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», викладених на офіційному сайті банку в мережі Інтернет за адресою privatbank.ua. При цьому відповідач також підтвердила своїм підписом, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua.  ОСОБА_1 також зобов`язалася виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися зі змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.  ОСОБА_1 . також підтвердила, що ознайомлена і згодна з Умовами і Правилами надання послуги накопичення  Скарбничка і згодна оформити дану послугу (а.с.23, 93).  
Ураховуючи наведене, при вирішенні питання існування між сторонами договірних правовідносин у сфері кредитування до даних правовідносин слід застосовувати положення ст. 634 ЦК України. 
З огляду на конкретний зміст даного договору приєднання та дату його укладення - квітень 2014 року, апеляційний суд доходить висновку про те, що до даних правовідносин не можуть бути застосовані висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі за позовом  ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17), які стосуються правовідносин, що виникли у 2011 році.
 
За правилами ч. 1 ст. 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку щодо наявності правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення районного суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
При ухваленні нового рішення про задоволення позову відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь  АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 4 802 грн 50 коп. на відшкодування судових витрат позивача по сплаті за мінімальною ставкою судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги (1 921 + 2 881,50; а.с.75, 163).
Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-
 
П О С Т А Н О В И Л А :
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
 
Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.
У зв`язку з чим, абзаци другий та третій резолютивної частини рішення змінити, виклавши їх у наступній редакції.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації:      АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 квітня 2014 року станом на 31 березня 2019 року у розмірі 10 053 (десять тисяч п`ятдесят три) гривні 41 коп., з яких: 5 032 грн. 54 коп. - заборгованість за кредитом; 5 020 грн. 87 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д)  4 802 гривень (чотири тисячі вісімсот дві) 50 коп. на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.
  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.  
 
Головуючий                                                  А. А. Пікуль
 
Судді                                                             Д. Р. Гаращенко
 
                                                                       Т. О. Невідома