ПОСТАНОВА
Іменем України

17 червня 2020 року 
Київ
справа №559/1494/17
адміністративне провадження №К/9901/21749/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Желєзного І.В.
суддів: Берназюка Я.О., Шарапи В.М.
розглянув у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Шидловського В.Б., суддів: Мацького Є.М., Шевчук С.М. від 14.11.2017 
у справі № 559/1494/17
за позовом ОСОБА_1 
до Дубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У липні 2017 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Дубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі також - відповідач), в якому просив визнати дії Дубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області протиправними та зобов`язати відповідача провести йому перерахунок пенсії відповідно до наявного у нього спеціального трудового стажу, який становить 12 років 1 місяць 2 дні та який дає право на пільгову пенсію за віком на пільгових умовах по списку № 1 згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1173 від 22.08.1956, розділ 8, хімічне виробництво, підрозділ 1, позиція 4.
2. Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02.10.2017 визнано дії Дубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду Рівненської області протиправними; зобов`язано Дубенське об`єднане управління Пенсійного фонду Рівненської області провести перерахунок пенсії позивачу відповідно до його спеціального трудового стажу, який становить 12 років 1 місяць 2 дні та який дає право на пільгову пенсію за віком на пільгових умовах по списку №1 згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1173 від 22.08.1956, розділ VІІІ, хімічне виробництво, підрозділ І, позиція 4, починаючи з 13.01.2017.
3. Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02.10.2017 скасовано, прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено.
4. 04.12.2017 від позивача до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017, в якій він  просить її скасувати та залишити в силі постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02.10.2017. 
5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.12.2017 відкрито касаційне провадження у справі.
6. 26.12.2017 від відповідача надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
7. У подальшому справу передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду на підставі підпункту 1 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції   Закону України від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів").
8. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2020 справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Желєзного І.В., суддів Берназюка Я.О., Шарапи В.М.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
9. Судами попередніх інстанцій встановлено, що починаючи з 30.11.1979 по 01.11.2000 позивач працював слюсарем по ремонту технологічного обладнання цеху вулканізації технічних виробів гумового виробництва, що підтверджується відомостями з трудової книжки позивача.
10. Пільгова посада, за якою позивач працював повний робочий день, починаючи із 30.11.1979 по 31.12.1991 (слюсар), передбачена Списком № 1.
11. Згідно з постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 27.08.2014 у справі №559/2663/14, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2014, зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області призначити ОСОБА_2 пільгову пенсію за віком на пільгових умовах по списку №1 згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1173 від 22.08.1956, розділ VІІІ хімічне виробництво, підрозділ 1, позиція 4.
12. 19.06.2017 позивач звернувся в управління Дубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області    із заявою про перерахунок пенсії, враховуючи пільговий стаж, який дає право на пільгову пенсію за віком на пільгових умовах по списку №1 згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1173 від 22.08.1956, розділ VІІІ хімічне виробництво, підрозділ 1, позиція 4.
13. Згідно з повідомленням Дубенського об`єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області № 18/02-20-Н від 03.07.2017 позивачу призначено пенсію за віком по Списку №1 згідно   зі статтею 13 пункту «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення», а розмір пенсії визначений відповідно до статті 27 та з урахуванням   статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН
14. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що має право на пенсію за віком на пільгових умовах по списку №1 згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1173 від 22.08.1956, розділ VШ хімічне виробництво, підрозділ І, позиція 4, що підтверджується постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 27.08.2014 та трудовою книжкою. Проте при нарахуванні пенсії його спеціальний трудовий стаж 12 років 1 місяць був врахований як загальний, що суттєво вплинуло на розмір пенсії. Відповідачем визначений розмір пенсії за статтями 27, 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а повинен призначатись згідно зі статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 
15. Заперечуючи щодо задоволення позову, представник відповідача зазначив, що позивач отримує пільгову пенсію, розмір якої визначений відповідно до статей   27,   28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При призначенні пенсії врахований пільговий стаж 12 років 01 місяць 02 дні.
ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
16. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у даній справі, виходив з того, що постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 27.08.2014 встановлено право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах по списку №1 згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1173 від 22.08.1956, розділ VІІІ хімічне виробництво, підрозділ 1, позиція 4. Однак право позивача на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до спеціального трудового стажу не було реалізоване через відмову відповідача у перерахунку пенсії, а відтак підлягає захисту, шляхом визнання дій протиправними та зобов`язання   провести перерахунок пенсії. Відповідач протиправно визначив розмір пенсії позивачу за статтями 27, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та не застосував відносно позивача статтю 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
17. Суд апеляційної інстанції, приймаючи оспорюване рішення, виходив з того, що пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а Закон України «Про пенсійне забезпечення» визначає лише право особи на пільгову пенсію. В силу приписів пункту «а» частини першої статті 13 Закону пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності: зайняття повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України; атестація робочих місць; досягнення чоловіками 55 років і при стажі роботи не менше 26 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; досягнення жінками 50 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Як вбачається із записів у трудовій книжці, на підприємстві атестація робочих місць не була проведена, а тому підстави для зарахування пільгового стажу з 01.01.1992 по 01.11.2000 у пенсійного органу були відсутні. Позивачу пенсійним органом вже було враховано 12 повних років стажу, передбачених Списком №1, до загального стажу, який становить з його урахуванням 27 років 09 місяців 28 днів. Тобто пенсійний орган здійснив нарахування пенсії позивачу з урахуванням пільгового стажу в подвійному розмірі (12 повних років) за Списком №1.
V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ НА НЕЇ
18. Позивач у касаційній скарзі не погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на те, що таке ухвалене судом з порушенням норм матеріального права та процесуального права, відповідач протиправно визначив розмір пенсії позивачу за статтями 27,   28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та не застосував відносно позивача статтю 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Суд апеляційної інстанції помилково зазначив, що позивач працював електрозварником та газоелектрозварником, оскільки такі відомості у його трудовій книжці відсутні.
19. Відповідач у запереченнях на касаційну скаргу зазначає, що судом апеляційної інстанції правильно встановлені обставини справи та оскаржуване судове рішення ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права, а відтак відсутні підстави для його скасування. Стаж роботи позивача, що визначає право на пенсію на пільгових умовах, документально підтверджений лише до 31.12.1991, відтак позивачу зараховано стаж 12 років, який дав право на пільгову пенсію.
VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
20. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.
21. Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
22. Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі також - Закон №1788, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
23. З 01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі також - Закон №1058), який згідно з преамбулою розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України   про   загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного   пенсійного   страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів   Пенсійного   фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального   пенсійного   фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
24. Отже, з 01.01.2004 Закон №1058 є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.
25. Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058   пенсійне забезпечення   застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
26. До запровадження   пенсійного забезпечення   через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення   пенсійного   віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та мали або матимуть право на пенсію відповідно до статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсії призначаються за нормами цього Закону, виходячи з вимог віку та стажу, встановлених раніше діючим законодавством.
27. Пунктом 16 наведеного розділу Закону №1058 визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
28. Статтею   100   Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено право на пільгове пенсійне забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (до 01.01.1992) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством. 
29. При цьому відповідно до пункту 8 Порядку застосування списків №1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, застосовуються списки, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956.
30. Тобто, право на пенсію відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має особа, яка набула необхідний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах до 01.01.1992 і після цієї дати не працювала на цих роботах. При цьому наявності атестації робочих місць не вимагається.
31. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.08.2019 у справі №805/1120/17-а.
32. Особі, яка до і після 01.01.1992 працювала на роботах, передбачених списками, пенсія призначається відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
33. Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач з 30.11.1979 по 01.11.2000 позивач працював слюсарем по ремонту технологічного обладнання цеху вулканізації технічних виробів гумового виробництва.
34. Пільгова посада, за якою позивач працював повний робочий день, починаючи із 30.11.1979 по 31.12.1991 (слюсар), передбачена Списком № 1.
35. Згідно з постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 27.08.2014 у справі №559/2663/14, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2014, зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області призначити ОСОБА_2 пільгову пенсію за віком на пільгових умовах по списку №1 згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1173 від 22.08.1956, розділ VІІІ хімічне виробництво, підрозділ 1, позиція 4.
36.          Разом із тим, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 01.01.1992 по 01.11.2000, оскільки на підприємстві не було проведено атестацію робочих місць, з огляду на наступне.
37. Велика Палата Верховного Суду у справі №   520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно з якою особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.
38. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.
39. Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
40. Водночас, колегія суддів зауважує, що питання зарахування стажу роботи позивача з 01.01.1992 по 01.11.2000 у межах даної справи не було спірним, оскільки, як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просив визнати дії Дубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області протиправними та зобов`язати відповідача провести йому перерахунок пенсії відповідно до його спеціального трудового стажу, який становить 12 років 1 місяць 2 дні та який дає право на пільгову пенсію за віком на пільгових умовах по списку № 1 згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1173 від 22.08.1956, розділ 8, хімічне виробництво, підрозділ 1, позиція 4.
41. Як встановлено судом апеляційної інстанції, при призначенні пенсії ОСОБА_1 зараховано пільговий стаж по Списку №1 з 30.11.1979 по 31.12.1991, що становить 12 років 01 місяць 02 дні. 
42. Коефіцієнт страхового стажу (в тому числі подвійне зарахування по Списку №1 становить 12 повних років).
43. Вартість одного року страхового стажу становить 1,35% та складає 0,53663 ((27 років *12 місяців +9 місяців + (12 років, які зараховані по списку №1*12))*1,35:1200.
44. З огляду на викладене, позивачу пенсійним органом вже було враховано 12 повних років стажу, передбачених Списком №1, до загального стажу, який становить з його урахуванням 27 років 09 місяців 28 днів, тобто пенсійний орган здійснив нарахування пенсії позивачу з урахуванням пільгового стажу в подвійному розмірі (12 повних років) за Списком №1. Дані обставини відповідачем не заперечуються.
45. Враховуючи наведене, оскільки позивач і після 01.01.1992 працював на роботах, передбачених списком, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність застосування відповідачем у спірних правовідносинах відносно позивача статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
46. Щодо доводів позивача, викладених у касаційній скарзі, про помилкове зазначення судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 працював електрозварником та газоелектрозварником, оскільки такі відомості у його трудовій книжці відсутні, колегія суддів зауважує, що вказана описка не впливає на правильність висновку суду про зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача 12 років 01 місяць 02 дні, які дають право на пільгову пенсію за віком на пільгових умовах по списку № 1.
47. Інші доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, не дають підстав вважати, що судом неправильно застосовано норми матеріального права чи порушено норми процесуального права, а зводяться до переоцінки досліджених судами доказів.
48. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
49. Закон України "Про судоустрій і статус суддів"     встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
50. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
51. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
52. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
53. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
54. Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду апеляційної  інстанції, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 341,   343,   349, 350, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.          
Головуючий                                                                                            І.В. Желєзний     
Судді:                                                                                                               Я.О. Берназюк
                                                                                                              В.М. Шарапа