Номер провадження: 33/813/552/20
Номер справи місцевого суду: 513/37/20 
Головуючий у першій інстанції Бучацька А. І. 
Доповідач Дрішлюк А. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.04.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дрішлюка А.І. 
при секретарі судового засідання - Павлючук Ю.В.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Саратського районного суду Одеської області від 13 березня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , -
ВСТАНОВИВ:

13 березня 2020 року постановою Саратського районного суду Одеської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок (а.с. 47-48).
Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області, яка була отримана судом першої інстанції 23 березня 2020 року. Апелянт вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки судді, викладені в постанові, на думку апелянта, не відповідають обставинам справи. Апелянт зазначає, що працівниками поліції було порушено порядок складання протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності, а інформація, зазначена в протоколі, не відповідає дійсності та спростовується рядом доказів, що містяться в матеріалах справи. Апелянт також не заперечує, що керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, однак вказує, що діяв у стані крайньої необхідності, тому що його похресник, 2002 року народження, отримав травму голови в результаті удару каменем, а небезпека, яка виникла для життя та здоров`я його похресника не могла бути усунута іншими способами. Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу на той факт, що він не був відсторонений від керування транспортним засобом. Тому апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження в справі у зв`язку із вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності (а.с. 50-57). Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року було відкрито апеляційне провадження за вказаною вище скаргою.
В судове засідання 28 квітня 2020 року з`явився ОСОБА_1 та його представник - адвокат Манова І.М., які підтримали апеляційну скаргу та надали пояснення по суті справи.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши учасників провадження, які з`явилися в судове засідання, апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 р. (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння (п.3 розділу І Інструкції) є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.
За положеннями ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав. В судовому засіданні пояснив, що 13 січня 2020 року, на свято Маланки в нього вдома були гості і він випив 5 стаканчиків домашнього вина, ємністю по 100-150 грамів. Приблизно о 16:30 годині йому зателефонував кум ОСОБА_2 та попросив завезти ОСОБА_3 , 2002 року народження до лікарні, бо останньому розбили голову. Тому він був змушений сісти за кермо та завезти ОСОБА_3 до Саратської ЦРЛ для надання медичної допомоги. Біля приймального відділення Саратської ЦРЛ до нього підійшли поліцейські, відчули від нього запах алкоголю та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або в Саратській ЦРЛ. Він відмовився, тому що дійсно вживав домашнє вино. Згідно з показаннями свідка ОСОБА_2 , даними ним у судовому засіданні, 13 січня 2020 року приблизно о 16:05 годин додому прибіг його син, ОСОБА_3 , 2002 року народження, з розбитою головою і сказав, що ОСОБА_5 (брат ОСОБА_2 ) вдарив його камінням по голові. Він зателефонував в поліцію. «Швидку допомогу» він вирішив не викликати, а приблизно о 16 годині 30 хвилин зателефонував ОСОБА_1 і попросив відвезти сина до Саратської ЦРЛ. ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля та відвіз його та ОСОБА_3 до Саратської ЦРЛ, де дитині обробили та зашили рану на голові і відпустили додому.
В матеріалах справи також наявні Довідка КП «Саратської ЦРЛ Саратської районної ради Одеської області» № 140 від 13.02.2020 року та копія Журналу № 1 реєстрації амбулаторних хворих за 2020 рік підтверджують лише той факт, що ОСОБА_1 13 січня 2020 року о 18:30 годин доставив ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до приймального відділення КП " Саратська ЦРЛ" з діагнозом «забита рана тім`яної області голови. Надана медична допомога: ПХО рани, шви, асептична пов`язка. Явка в поліклініку 14.01.2020 року» (а.с.22-24). 
Вказані факти апелянтом під час апеляційного розгляду не спростовувались.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Згідно з ч. 3 вказаної статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 399297 13 січня 2020 року о 17 годині 40 хвилин в смт. Сарата Одеської області біля Саратської ЦРЛ, ОСОБА_1 керував належним йому автомобілем марки ВАЗ 21061 реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, в присутності двох свідків від продуття приладу Драгер № 6810 та проходження медичного огляду в медичному закладі на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Однак, в судовому засіданні в суді першої інстанції було встановлено, що один зі свідків, зазначених в протоколі, ОСОБА_6 , не була присутньою та не може підтвердити жодного факту, викладеного в протоколі, оскільки вона була залучена працівниками поліції лише для підпису протоколу та порожнього листа паперу, а ОСОБА_1 при ній не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був складений лише у присутності свідка ОСОБА_7 .
Обставинами, які виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП є дії особи в стані крайньої необхідності, необхідної оборони, або якщо особа перебувала в стані неосудності.
Під крайньою необхідністю законодавець визначив дію, яка хоч і передбачена КУпАП, або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, проте вчинена для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам, і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкоду є менш значною, ніж відвернена.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 керування транспортним засобом ним у стані алкогольного сп`яніння не заперечував, однак пояснив, що швидка допомога з районного центру в село, в якому він проживає, приїздить через кілька годин після виклику, існує також ризик, що автомобіль швидкої допомоги не приїде взагалі. Тому з метою забезпечення надання своєму похреснику ОСОБА_3 термінової медичної допомоги він сів за кермо у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно, співставлення об`єктів суспільних відносин, які, з одного боку, є предметом правового регулювання, а з іншого - безпосереднім предметом судової оцінки (посягання на встановлений порядок здійснення діяльності в сфері транспорту та реально заподіяна шкода) при наданні кваліфікації виниклих правовідносин в межах цієї справи приводить суд до висновку про необхідність надання переваги гарантованим Конституцією України правам, свободам та інтересам особи (здоров`я ОСОБА_3 ).
Таким чином, ОСОБА_1 було вчинено дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте за які не може бути накладене адміністративне стягнення, оскільки були вчинені в стані крайньої необхідності, тобто своїми діями він відвернув настання більшої можливої шкоди - здоров`ю людини, аніж суспільна небезпека від порушення Правил дорожнього руху України. При цьому, апеляційним судом враховано обставини, за якими відбулось оформлення адміністративних матеріалів (працівники поліції не зупиняли транспортний засіб під керуванням апелянта, а будучи свідками доставки потерпілого до лікарні не врахували цього і склали протокол про адміністративне правопорушення щодо апелянта, який вказує, що вже шукав водія для повернення додому, що підтверджено також показаннями свідка ОСОБА_8 ), а також те, що крім порушення ПДД, інші негативні соціально-правові наслідків не настали, що є умовою для застосування ст. 18 КУпАП.
В свою чергу, суд першої інстанції на вищеописані обставини увагу не звернув, та, відповідно, дійшов до передчасного висновку про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , хоча згідно зі ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність тощо.
З огляду на вищевикладене, з метою прийняття правосудного рішення, беручи до уваги всі обставини справи у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 відповідно до п.4 ст.247 КУпАП, у зв`язку із вчиненням даного адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Саратського районного суду Одеської області від 13 березня 2020 року - задовольнити.
Постанову Саратського районного суду Одеської області від 13 березня 2020 року -скасувати. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 - закрити.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду А.І. Дрішлюк