ПОСТАНОВА
Іменем України

12 березня 2020 року 
Київ
справа №686/11677/17
провадження №К/9901/50054/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.
розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу 
за позовом Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про скасування постанови, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: Сушка О. О., Залімського І. Г., Смілянця Е. С.
І. Суть спору
1. У червні 2017 року Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому (надалі також УПФУ у місті Хмельницькому, позивач) звернулось до суду з позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (надалі також Орган ДВС, відповідач), у якому просило скасувати постанову державного виконавця про накладення штрафу від 9 червня 2017 року ВП № 53197950.
2. В обґрунтування своїх вимог УПФУ у місті Хмельницькому посилалось на безпідставність накладення штрафу згідно зі спірною постановою державного виконавця з огляду на фактичне повне виконання судового рішення.
3. Відповідач позов не визнав. У запереченні проти позову Орган ДВС наполягав на його безпідставності, стверджуючи, що позивачем під час здійснення виконавчого провадження не виконав рішення суду в повному обсязі.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. Хмельницький міськрайонний суд постановою від 2 серпня 2016 року в адміністративній справі № 686/14314/16-а:
4.1. визнав протиправним дії УПФУ у місті Хмельницькому щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1103 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»;
4.2. зобов`язав УПФУ у місті Хмельницькому провести з 1 січня 2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної в розмірі 90 відсотків заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем його роботи на державній службі - на посаді заступника начальника управління - начальника відділу Державної податкової адміністрації у Хмельницькій області, з урахуванням довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям № 5209/к/22-01-05 від 29 грудня 2015 року, виданої ГУ Державної фіскальної служби України в Хмельницькій області про заробітну плату у зв`язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1103 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».
5. Указане рішення перебуває на примусовому виконанні в Органі ДВС.
6. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Хмельницькій області Секрети О. М. від 9 червня 2017 року за невиконання згаданого судового рішення на УПФУ у місті Хмельницькому накладено штраф у розмірі 5100 гривень.
7. Не погоджуючись із такою постановою, позивач УПФУ у місті Хмельницькому звернулось до суду.
8. В аспекті предмету доказування суди також установили, що позивач здійснив з 1 січня 2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 90% заробітної плати державного службовця, що підтверджується розпорядженням від 15 грудня 2016 року № 138979.
9. Апеляційний суд при цьому встановив, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 відбувся без урахування постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1103 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
10. Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області постановою від 16 листопада 2017 року позов задовольнив і скасував постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області Секрети Олега Миколайовича від 9 червня 2017 року ВП № 53197950 про накладення штрафу на УПФУ у місті Хмельницькому в розмірі 5100 гривень ВП № 53197950.
11. Таке своє рішення місцевий суд мотивував фактичним виконанням з боку позивача рішення суду у справі № 686/14314/16-а.
12. Вінницький апеляційний адміністративний суд постановою від 21 березня 2018 року скасував постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2017 року та прийняв нову постанову, якою відмовив у задоволенні адміністративного відмовив. Рішення апеляційного суду ґрунтується на правомірності спірної постанови державного виконавця.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
13. Позивач подав касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права.
14. Як і під час судового розгляду в судах першої й апеляційної інстанцій, у касаційній скарзі позивач наполягає на незаконності спірної постанови з підстав фактичного виконання ним рішення суду у справі № 686/14314/16-а.
15. У касаційній скарзі автор просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
16. ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, в якому, наполягаючи на безпідставності останньої, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
17. Верховний Суд ухвалою від 10 березня 2020 року допустив заміну позивача з Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому на Головне управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області в порядку процесуального правонаступництва.
V. Оцінка Верховного Суду
18. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
19. Згідно зі статтею 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон України «Про виконавче провадження») виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
20. Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
21. Пунктом 16 частини третьої статті 18 цього ж Закону передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
22. Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», за змістом частин першої-третьої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
23. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
24. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
25. Своєю чергою, стаття 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.
26. Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону України «Про виконавче провадження»).
27. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону України «Про виконавче провадження»).
29. Зважаючи на встановлені судами обставини справи, а саме здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 без урахування постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1103 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», як то обумовлено постановою Хмельницького міськрайонного суду від 2 серпня 2016 року у справі № 686/14314/16-а, Верховний Суд констатує факт невиконання з боку УПФУ у місті Хмельницькому зазначеного судового рішення.
30. Позивач заперечував факт невиконання ним указаного судового рішення. Жодних аргументів стосовно поважності причин такого не висловлював, відповідних доказів не надавав.
31. Отже, Верховний Суд погоджується з позицією суду апеляційної інстанції про правомірність накладення на УПФУ у місті Хмельницькому штрафу на підставі частини першої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».
VІ. Висновки по суті вимог касаційної скарги 
32. За наведеного правового регулювання та обставин справи Верховний Суд констатує, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суд під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
33. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
VІI. Судові витрати
34. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.
Керуючись пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX, статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX, Верховний Суд 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому залишити без задоволення.
2. Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21   березня   2018   року у справі № 686/11677/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 

Судді                                                                                                    В. М. Бевзенко

                                                                                                    Н. А. Данилевич