Ухвала
Іменем України
29 квітня 2020 року
м. Київ
Провадження № 51-1697ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –       ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого                   ОСОБА_5 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 4 березня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12018080040001109, 
встановив:
Захисник ОСОБА_4 звернулась з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5  у касаційному порядку.
Ухвалою Верховного Суду колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 7 квітня 2020 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків 10 днів з дня отримання копії ухвали.
На виконання ухвали суду, в межах встановленого судом строку, захисник звернувся з касаційною скаргою, однак усунув не всі недоліки, зазначені в ухвалі суду від 7 квітня 2020 року. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК України у скарзі, крім іншого, зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Підстави для скасування або зміни оскаржуваних рішень касаційним судом, визначено у ст. 438 КПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК України при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Касаційна скарга захисника містить істотні суперечності, оскільки ОСОБА_4 вказуючи на незаконність судових рішень, просить їх змінити, призначити її підзахисному покарання із застосуванням ст. 75 КК України, при цьому зазначає, що не оспорює висновків суду щодо встановлених фактичних обставин, доведеності винуватості та кваліфікації дій винного. 
Разом із тим у касаційній скарзі захисник вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежну оцінку доказів, неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_5 . Зазначає, що не доведені умисел та мета злочину. Стверджує, що дії підзахисного необхідно кваліфікувати за ст. 128 КК України, а не ч. 1 ст. 121 КК України.
Також, подана скарга містить цитування статей законодавства, однак у ній відсутні посилання на підстави, передбачені ст. 438 КПК України, для зміни чи скасування постановлених судових рішень. Тобто у ній не зазначено, які саме істотні порушення кримінального процесуального закону чи неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність допущено судами при розгляді цього провадження, які можуть бути предметом касаційного розгляду.
Також, не зазначено, що порушив суд апеляційної інстанції при перегляді провадження в апеляційному порядку, які саме доводи апеляції не перевірив та на які з них не надав відповіді.
Відповідно до ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк. 
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 4 березня 2020 року повернути особі, яка її подала разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                ОСОБА_3