ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Качур І.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року                                                                                      Справа № 640/2982/20
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді:                      Епель О.В., 
суддів:                                              Кузьмишиної О.М., Степанюка А.Г.,
за участю секретаря                     Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на ухвалу Окружного адміністративного суду м.  Києва від 12 лютого 2020 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - заявник) звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 05.07.2013 № 4300 про звернення на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стягнення на предмет застави з боржника ОСОБА_1 для погашення заборгованості.
Заява вмотивована тим, що державним виконавцем на підставі виконавчого напису нотаріуса від 05.07.2013 № 4300 було відкрито виконавче провадження №  50917889, в якому ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є стягувачем, але 17.09.2018 на підставі договору факторингу № 3-09/18 право вимоги зазначеного стягувача за вказаним виконавчим написом нотаріуса було відступлено ТОВ «Вердикт Капітал».
З цих підстав заявник просив суд здійснити заміну сторони стягувача виконавчого провадження № 50917889 з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ТОВ «Вердикт Капітал».
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року зазначену заяву було повернуто без розгляду.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався статтею 167 КАС України та виходив з того, що адміністративним процесуальним законодавством не передбачено можливості здійснення судом заміни сторони виконавчого провадження, яке відкрито та здійснюється на підставі виконавчого напису нотаріуса, а тому заява ТОВ «Вердикт Капітал» є необґрунтованою та підлягає залишенню без розгляду.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ТОВ «Вердикт Капітал» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити його заяву, наводячи доводи, аналогічні тим, які викладені в його заяві, та посилаючись на те, що судом першої інстанції не було враховано приписів спеціального законодавства та висновків Верховного Суду з цього питання, не встановлено обставин, які мали значення для правильного вирішення вимог заявника, та порушено принцип верховенства права.
З цих та інших підстав апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2020 було відкрито апеляційне провадження за вказаною скаргою заявника, встановлено строк для подання відзиву на неї та призначено справу до судового розгляду.
У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Сторони, які були завчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду цієї справи, а також про можливість участі в розгляді справи в режимі відеоконференції, 05.05.2020 о 12:25 год. до зали судових засідань не з`явилися.
Клопотань про розгляд справи в режимі відеоконференції або про відкладення судового розгляду до суду не надходило.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2020, яка занесена до протоколу судового засідання, вирішено перейти до розгляду в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України, з урахуванням того, що наявні у справі матеріали є достатніми для її вирішення апеляційним судом.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.
Нормативно-правове обґрунтування.
Так, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною першою статті 379 КАС України передбачено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Разом з тим, статтею 1 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Отже, метою виконавчого провадження є забезпечення повного та всебічного виконання відповідного виконавчого документа, зокрема виконавчого напису нотаріуса, що полягає в забезпеченні виконання боржником його зобов`язань та в задоволенні вимог належного стягувача.
Разом з тим, нормами чинного КАС України, зокрема спеціальною статтею 379, прямо не передбачено повноваження адміністративного суду здійснювати заміну на правонаступника сторони виконавчого провадження, яке відкрито та здійснюється за виконавчим написом нотаріуса.
Водночас, приписами спеціального Закону № 1404-VIII (частина п`ята статті  15) чітко визначено повноваження саме суду здійснювати заміну сторони виконавчого провадження, незалежно від того, на підставі якого документа воно відкрито та здійснюється.
При цьому, судова колегія зазначає, що іншого способу здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, ніж шляхом звернення заінтересованої особи до суду з відповідною заявою, чинним законодавством не передбачено.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи, зокрема положення ст. 379 КАС України та ст. 15 Закону № 1404-VIII, апеляційний суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 11.04.2013 у справі «Вєренцов проти України», в якому Суд зазначив, що саме законодавство має бути сформульованим з достатньою чіткістю. Передбачення у національному законодавстві чітких визначень є істотною умовою для того, щоб закон залишався нескладним для розуміння та застосування.
У рішенні від 09.01.2013 у справі «Олександр Волков проти України» (OleksandrVolkov v. Ukraine), заява № 21722/11 ЄСПЛ також зазначив, що вимоги до «якості» закону визначають принцип законності, який частково співпадає з принципом верховенства права, одним з визначальних проявів якого є принципи «доброго врядування» і «належної адміністрації».
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заява ТОВ «Вердикт Капітал» у цій справі про заміну сторони виконавчого провадження на правонаступника підлягає розгляду адміністративним судом, однак безпідставно не була розглянута судом першої інстанції та повернута заявнику без розгляду.
Аналогічний правовий підхід застосовано в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 826/7941/17.
При цьому, судова колегія також враховує правову позицію, викладену ЄСПЛ у справі «Беллет проти Франції» («Bellet v. France»), відповідно до якої, стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. 
Крі того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення питання щодо заміни сторони виконавчого провадження та порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та направлення цієї справи для продовження розгляду до відповідного суду.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у своїй апеляційній скарзі заявник, зокрема, просить суд апеляційної інстанції ухвалити рішення про задоволення його заяви, але такі вимоги не підлягають задоволення, оскільки, як вбачається з вищевикладеного, судом апеляційної інстанції не було здійснено розгляду такої заяви по суті викладених у ній вимог та повернуто її заявнику без розгляду. 
З огляду на це, апеляційний суд на цій процесуальній стадії не наділений повноваженнями щодо прийняття остаточного рішення за результатами розгляду заяви товариства про заміну сторони виконавчого провадження.
Відповідно до ст. 320 КАС України у редакції, чинній на момент розгляду колегією суддів апеляційної скарги, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» підлягає задоволенню частково, ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року - скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - задовольнити частково.
Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду м. Києва.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.
Судове рішення виготовлено 05 травня 2020 року.

Головуючий суддя          

Судді: