ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1479/20 Справа № 201/6897/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,
за участю секретаря - Порубай М.Л., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційні скарги  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 жовтня 2019 року про відмову у затвердженні мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, –

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики.
Позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 26 вересня 2019 року через канцелярію суду першої інстанції була подана заява про затвердження мирової угоди, укладеної між сторонами у цій справі, якою відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, заявила про готовність погасити наявний перед позивачем борг за договором позики і через неможливість повернути його грошима має намір повернути борг наявним у неї нерухомим майном, а саме визнати за ОСОБА_1 право власності на належну ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 . 
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 жовтня 2019 року відмовлено у затвердженні мирової угоди між сторонами.
Не погодившись із такою ухвалою,  ОСОБА_1  і ОСОБА_2 подали апеляційні скарги, в яких ставлять питання про скасування оскаржуваної ухвали, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
Учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційні скарги,  не скористались.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін, враховуючи наступне.
Відмовляючи у затвердженні мирової угоди, суд першої інстанції виходив з того, що мирова угода не стосується прав та обов`язків сторін, що випливають з договору позики, умови мирової угоди не пов`язані зі спірними правовідносинами та можуть вплинути на права інших осіб.
Враховуючи те, що зазначена квартира знаходиться поза межами Соборного району міста Дніпра, суд дійшов висновку, що у разі, якщо сторони при зверненні до суду з цим позовом мали намір здійснити відчуження вказаної квартири з відповідача на користь позивача, позовна заява мала бути подана до іншого суду. 
Також, судом першої інстанції вказано, що сторонами не надано доказів, що саме перешкоджає їм вирішити питання про відчуження зазначеного в мировій угоді нерухомого майна шляхом укладення нотаріально посвідченого договору відчуження цього майна на користь позивача, який би відповідав вимогам ст.ст. 655,656,657 ЦК України та був зареєстрований у встановленому законом порядку. 
Крім того, судом встановлено, що в мировій угоді сума боргу становить 10000 доларів США, що є еквівалентом 240000 грн., в той час як трикімнатна квартира по АДРЕСА_2 за даними спеціалізованих інтернет-ресурсів в середньому становить 35000-45000 доларів США, що більше ніж у три рази перевищує суму боргу відповідача перед позивачем. 
Суд дійшов висновку, що з урахуванням викладеного у мировій угоді сторони фактично збільшили розмір заборгованості. Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до предмету спору. 
Враховуючи вищезазначене та дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у затвердженні мирової угоди, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 5 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:
1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, або є не виконуваними;
2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Таким чином, за змістом даної норми закону суд має перевірити, чи умови мирової угоди не суперечать закону, а саме чи дотриманий сторонами процедурний порядок звернення, чи дійсно укладено мирову угоду, який її зміст, чи зрозуміло, чітко, однозначно, безумовно викладено умови, чи стосується угода предмету спору, чи всі умови угоди підлягають примусовому виконанню, чи в результаті ліквідується спір між сторонами.
Безпідставними є посилання апелянтів на те, що визнання за ОСОБА_1 право власності на належну ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 шляхом затвердження мирової угоди між сторонами вирішить даний спір щодо стягнення суми боргу за договором позики. Оскільки згідно змісту позовної заяви позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму позики у розмірі 10000 дол. США, а позовна вимога щодо права власності на майно не заявлялась.
За таких обставин, доводи апеляційних скарг не спростовують правильних висновків суду щодо відмови у затвердженні мирової угоди, а також не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права, які б могли бути підставою для скасування ухвали суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2  – залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 жовтня 2019 року про відмову у затвердженні мирової угоди– залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                                 В.С. Городнича

Судді:                                                                         О.П. Варенко

                                                                        О.В. Лаченкова