ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/295/20 Справа № 213/4548/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Алексєєв О. В. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 травня 2020 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1  - адвоката Буліч Н.В.на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року щодо 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 
визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 11 листопада 2019 року приблизно о 22 годині 40 хвилин по вул. Кармелюка,9 в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, водій  ОСОБА_1 повторно, протягом року, керував транспортним засобом “ВАЗ 2109”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає дійсності, та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 - адвокат Буліч Н.В. подала апеляційну скаргу, в який просить постанову скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, та постановити нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що окрім почервоніння очей жодна із ознак, яка зазначена як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в рапорті поліцейського не підходить до ознак наркотичного сп`яніння, які зазначені в пункті 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Зазначає, що судом не враховано, що пояснення свідків вписані в надруковані бланки, є аналогічними та заповненні одним почерком працівника поліції, що свідчить про те, що свідки лише ставили підписи в письмових поясненнях, зміст пояснень вони власноруч не писали.
Також в письмових поясненнях свідків не міститься інформації про наявність ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 та про те, що він відмовлявся від проходження встановленого огляду на стан сп`яніння, що також не встановлені ці обставини як в протоколі, так і в переглянутому судом відеозаписі. 
Посилається на те, що працівниками поліції були порушені вимоги ст. 256 КУпАП, а саме: відсутнє запрошення надати свої пояснення і зауваження щодо змісту протоколу.
Вказує на те, що не зрозуміло, яким чином поліцейські дійшли висновку, що очі, які не реагують на світло і поведінка, яка не відповідає дійсності відноситься до стану наркотичного сп`яніння, якщо такий огляд не проводився, оскільки ця обставина чітко проглядається на відеозаписі. 
Крім того, працівник поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , на неодноразові виклики з`явитися до суду і дати пояснення проігнорував, при цьому у справах про адміністративне правопорушення стороною обвинувачення є саме орган поліції, який склав протокол, та тягар доведеності вини покладається саме на нього, а суд визнає винуватість особи за умови наявності належних доказів, які підтверджують вину “поза розумним сумнівом”.
Більш того, суд першої інстанції не зазначив про допит свідка ОСОБА_2 , який був викликаний і допитаний в судовому засіданні.
В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3 В ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити та розглянути без участі його захисника.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та докази, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Доводи апеляційної скарги захисникащодо відсутності підстав для притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності спростовуються матеріалами провадження.
Так, обставини вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , в яких зазначено, що  ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, постанові Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року про визнання винуватим ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та інших матеріалах справи, внаслідок чого суд дійшов вмотивованого висновку про визнання  ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Відмова водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про доведення вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він відмовився пройти огляд на стан сп`яніння. 
Пропозиція пройти огляд в медичному закладі та відмова  ОСОБА_1 зафіксовані на відеозаписі події у присутності свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .
Доводи ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду, а бажав його пройти за участю адвоката, не заслуговує на увагу з огляду на законодавчо визначені вимоги щодо проведення медичного огляду відповідно до ст. 266 КУпАП, яка не передбачає обов`язкову присутність адвоката, крім того, після прибуття адвоката на місце події ОСОБА_1 не проходив медичний огляд.
Відповідно до відеозапису події адвокат уточнила щодо можливості огляду на місці, на що поліцейський відповів про проходження огляду у разі встановлення ознак наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що адвокат повідомила про недотримання встановленої законом процедури проходження медичного огляду, та у протоколі ОСОБА_1 і захисник вказали, що наполягають на медичному огляді. 
Однак проходження медичного огляду на місці у разі виявлення ознак наркотичного сп`яніння не передбачено Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, відповідно до пункту 12 якої “у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я”.
Згідно із ст. 12 Закону України “Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» встановлення наявності стану наркотичного спяніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження).
Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Зазначеними нормативно-правовими актами регламентований порядок проведення огляду у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Враховуючи викладене, не проходження ОСОБА_1 медичного огляду у встановленому чинним законом порядку свідчить про відмову від проходження медичного огляду.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення у  ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння — зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає дійсності, що підтверджено підписами свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .
Відповідно до п. п. 3, 4 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Враховуючи вищезазначене, ознаки сп`яніння, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , відносяться до ознак наркотичного сп`яніння, а тому доводи захисника в цій частині не заслуговують на увагу.
Доводи апеляційної скарги щодо неможливості посилання на письмові пояснення свідків, які вписані в надруковані бланки та заповненні одним почерком працівника поліції, не свідчать про їх недостовірність, оскільки в письмових поясненнях зазначено про відмову ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння (наркотичного) у медичному закладі, де також зазначено, що пояснення записано вірно та ними прочитано, що засвідчили свідки своїми підписами (а. с. 4, 5), отже, твердження захисника про те, що в письмових поясненнях свідків не міститься інформації про те, що він відмовився від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку не є слушним.
Під час апеляційного перегляду був допитаний свідок ОСОБА_2 , який пояснив, що він був свідком розмови ОСОБА_1 та працівників поліції, які пропонували йому пройти медичний огляд на стан сп`яніння, та він не відмовлявся, лише повідомив про проходження огляду у присутності його захисника, після чого прибув захисник та тривалий час спілкувались, а чому ОСОБА_1 так і не поїхав на огляд у медичний заклад йому не відомо. Також вказав, що автомобіль перебував за іншою адресою — Салтиківська,9. 
Разом з тим, вказані пояснення свідка не спростовують доказів, наявних в матеріалах справи та не впливають на висновки суду щодо доведення вини ОСОБА_1 , оскільки свідок не вказав причини, з яких ОСОБА_1 не пройшов огляд на стан сп`яніння після прибуття адвоката. Щодо адреси перебування автомобіля, то у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що водій керував по вулиці Кармелюка,9, а не про місце зупинки автомобіля, що не оскаржувалось ОСОБА_1 і захисником у протоколі. Крім того, відповідно до відеозапису події зафіксовано рух автомобіля до його зупинки по декількох вулицях із зміною напрямку руху та декількома поворотами до місця зупинки, а тому інша фактична адреса зупинки автомобіля не свідчить про порушення, допущені при складанні протоколу. 
Таким чином, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.
Враховуючи зазначене, в діях  ОСОБА_1 у зв`язку із відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, та наявності судового рішення, яке набрало законної сили, - постанови Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2019 року про визнання ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП за подією від 13 вересня 2019 року, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1  - адвоката Буліч Н.В.на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року– залишити без задоволення.
Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
       
Суддя Дніпровського
апеляційного суду О.Є. Джерелейко