ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/789/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 квітня 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді:          Парінова А.Б.,
суддів:                              Беспалова О.О., 
                                        Ключковича В.Ю.,
          розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Ніжин" до Головного управління ДФС у Київській області  про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:
До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Ніжин" з позовом до Головного управління ДФС у Київській області  про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 23.11.2018 № 0035041414, № 0035051414, № 0035031414.
Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року задоволено заяву ТОВ «Торговий дім «Ніжин» про ухвалення додаткового судового рішення.
Стягнуто на користь ТОВ «Торговий дім «Ніжин» за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Київській області судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15  600,00 грн.
Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням суду, Головне управління Державної податкової служби у Київській області подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та відмовити в задоволенні заяви щодо стягнення судових витрат у повному обсязі.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Київській області на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.
Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, з огляду на те, що відповідачу не було надіслано договір, акт, розрахунок витрат та платіжне доручення, що позбавило останнього можливості згідно ст. 134 КАС України надати свої заперечення. Крім того, вказано, що відповідну заяву позивача не було надіслано відповідачу.
У відзиві Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Ніжин" на апеляційну скаргу вказано про необґрунтованість доводів апелянта, позаяк з клопотанням про відшкодування витрат на правничу допомогу позивач звернувся 24.04.2019, що підтверджується відповідною печаткою канцелярії суду. Крім того, позивачем було долучено усі необхідні документи щодо судових витрат, які відповідають обсягу наданих послуг та складності справи.
Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, до суду не з`явилися.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
За наведених обставин, колегія суддів вирішила здійснити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 18.11.2019 позивач після отримання рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року, звернувся до суду з клопотанням про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав: договір про надання правничої допомоги адвокатом від 31.05.2018 № 48; акт виконаних робіт від 14.11.2019  № 20822972; розрахунок витрат на правову допомогу від 14.11.2019; платіжне доручення від 14.11.2019 № 5533324 у розмірі 15600, 00 грн. (з ПДВ).
Суд першої інстанції задовольняючи вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, виходив з того, що з наданих доказів вбачається, що розмір заявлених відповідачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката в даному випадку є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами).
Оцінюючи доводи апелянта у взаємозв`язку з обставинами справи, колегія суддів виходить з наступного.
Приписами частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний Суд в додатковій постанові від 12.09.2018 (справа № 810/4749/15) зазначив, що з аналізу положень ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Суд першої інстанції вірно вказав, що відповідно до договору № 48 про надання правової допомоги від 31.05.2018, даний договір укладений між ТОВ «Торговий дім «Ніжин» та Адвокатським об`єднанням «ДЖЕНТІУМ», предметом даного договору є надання юридичних послуг.
Згідно додатку № 1 до Договору № 48 про надання правової допомоги від 31.05.2018 сторони домовилися, що вартість послуг, передбачених п. 2 .1 Договору, визначається з урахуванням таких розцінок: 1.1.Вартість однієї години надання послуг адвокатом або помічником адвоката згідно посад становить: керуючий партнер - 3000, 00 грн. без ПДВ; партнер - 1000, 00 без ПДВ; помічник адвоката - 300, 00 грн. без ПДВ.
Факт оплати послуг адвоката підтверджується платіжним дорученням від 14.11.2019 № 5533324 та актом виконаних робіт.
Як слідує з розрахунку витрат на правову допомогу, адвокатом витрачено 13 годин роботи адвоката на підготовку позовної заяви (6 годин), відповіді на відзив від 19.04.2019 (6 годин) та підготовка до судових засідань на 25.03.2019 (0,5 годин) та на 24.04.2019 (0,5 годин).
Колегія суддів вказує, що надані позивачем докази відповідають вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України, та у встановленому порядку підтверджують факт понесення витрат на правничу допомогу, їх співмірність із складністю справи та отриманими юридичними послугами.
Апелянтом зазначено про те, що він був позбавлений можливості надати заперечення на клопотання позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції. 
Оцінюючи доводи апелянта, колегія суддів зауважує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Апелянт обмежився посиланнями лише на те, що йому не було надіслано договір, акт, розрахунок витрат та платіжне доручення, що позбавило останнього можливості згідно ст. 134 КАС України надати свої заперечення. В той же час, апеляційна скарга не містить жодних спростувань щодо обґрунтованого визначення розміру понесених ТОВ «Торговий дім «Ніжин» витрат на правничу допомогу, як і щодо будь-яких невідповідностей у наданих документах. Тобто, Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області жодним чином не доведено неспівмірність понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення відповідного клопотання ТОВ «Торговий дім «Ніжин».
Колегія суддів відхиляє доводи, які містяться в апеляційній скарзі, позаяк вказані аргументи жодним чином не свідчать про неправомірність висновків суду першої інстанції.
Не обґрунтованими є й посилання в апеляційній скарзі на положення КАС України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оскільки Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області лише перелічено норми, які врегульовують спірні правовідносини, проте не спростовано обгрунтованість мотивів, якими керувався суд першої інстанції під час прийняття оскаржуваного додаткового рішення.
Відтак, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновку суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи, та не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді справи норм процесуального права.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на зазначене, та враховуючи, що колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції під час вирішення даної справи, які відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для його скасування, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 312, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області залишити без задоволення.
Додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя                                                                      Парінов А.Б.

Судді:                                                                                          Беспалов О.О.

                                                                                                    Ключкович В.Ю.