ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3004/20 Справа № 199/6666/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Подорець О. Б. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 53 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М.Макарова про зобов`язання вчинити певні дії.
Позов мотивований тим, що з 10 жовтня по 14 грудня 1986 року він працював сверловщиком третього розряду цеху №25 в ДП ВО ПМЗ ім. О.М.Макарова.
В період роботи, за короткостроковим спец призовом, в складі військової частини НОМЕР_1 , позивач був призваний на військові збори та направлений для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Як вбачається з довідки №51/15206 від 10.11.1993 виданої Центральним архівом Міністерства оборони України, безпосередньо на території ЧАЕС позивач відпрацював 8 днів жовтня, 15 днів листопада та 4 дні грудня 1986 року, а тому, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відноситься до категорії №1 та є непрацездатним з безстроковим статусом інваліда війни другої групи.
Позивач, звернувшись до ДП ВО ПМЗ ім. О.М.Макарова з проханням здійснити надання оновленої довідки про розмір заробітної плати ОСОБА_1 за реально відпрацьовані ним дні у 1986 році в епіцентрі ядерної катастрофи зони №3, замість раніше виданої підприємством довідки №273-А від 01.04.2014, яка є недооформленою, з наявно порушеною формою заповнення та складена без обов`язкового до неї розрахунку зарплатні, отримав відмову.
Вважає такі дії відповідача неправомірними, що стало підставою для порушення його законних прав.
На підставі викладеного, просив суд визнати протиправною відмову Державного підприємства Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М.Макарова у видачі ОСОБА_1 виправленої довідки про розмір заробітної плати працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, зразок якої затверджено наказом Міністерства соціальної політики №644 від 12.10.2012; зобов`язати Державне підприємство Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М.Макарова видати ОСОБА_1 довідку, форма складення і методика обрахування якої затверджена наказом Міністерства соціальної політики №644 від 12.10.2012, де в розрахунку за відпрацьовані у 1986 році безпосередньо на території Чорнобильської АЕС в зоні №3 радіаційної небезпеки час при 6-ти годинній праці і підвищеній оплаті на 100% тарифній ставці за 8-м днів жовтня -1,8 крб., за 15-ть днів листопада – 2,04 крб., за 4-и дні грудня – 1,74 крб., та показнику кратності 4 з обов`язковим врахуванням загальної одержаної премії 264,59 крб., сумарний розмір заробітної плати складає: за 8-м днів жовтня 1986 року – 608,64 крб., за 15-ть днів листопада 1986 року – 1643,66 крб., за 4-и дні грудня 1986 року – 249,24 крб. та стягнути судові витрати по справі.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року позов задоволено та ухвалено визнати протиправною відмову Державного підприємства Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М.Макарова у видачі ОСОБА_1 виправленої довідки про розмір заробітної плати працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, зразок якої затверджено наказом Міністерства соціальної політики №644 від 12 жовтня 2012 року; зобов`язати Державне підприємство Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М.Макарова видати ОСОБА_1 довідку, форма складення і методика обрахування якої затверджена наказом Міністерства соціальної політики №644 від 12.10.2012, де в розрахунку за відпрацьовані у 1986 році безпосередньо на території Чорнобильської АЕС в зоні №3 радіаційної небезпеки час при 6-ти годинній праці і підвищеній оплаті на 100% тарифній ставці за 8-м днів жовтня -1,8 крб., за 15-ть днів листопада – 2,04 крб., за 4-и дні грудня – 1,74 крб., та показнику кратності 4 з обов`язковим врахуванням загальної одержаної премії 264,59 крб., сумарний розмір заробітної плати складає: за 8-м днів жовтня 1986 року – 608,64 крб., за 15-ть днів листопада 1986 року – 1643,66 крб., за 4-и дні грудня 1986 року – 249,24 крб.; вирішено питання стосовно судових витрат.
Рішення суду мотивовано тим, що оскільки в оспорюваній довідці з порушеною формою складення, без обов`язкового розрахунку, виготовленої в протиріччя порядку затвердженому Наказом №644 від 12.10.2012 Міністерством соціальної політики України, допущені помилки у зазначенні загальної кількості днів роботи в зонах небезпеки, вимоги позовної заяви про визнання дій відповідача щодо видачі вказаної довідки є обґрунтованою і підлягає задоволенню. 
В апеляційній скарзі Державне підприємство Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовної заяви, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не зробив оцінку доказам, не в повній мірі обґрунтував це на всебічному, повному, об`єктивному з`ясуванню всіх обставин справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що відповідно до відомостей трудової книжки, виданої 26 червня 1980 року, позивач ОСОБА_1 працював в Державному підприємстві Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М.Макарова (а.с.3).
ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, інвалідом 2-ї групи по захворюванню, що пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджуються посвідченнями: серії НОМЕР_2 (категорія 1); серії НОМЕР_3 , листом Центрального архіву Міністерства оборони України №51/15206 від 10 листопада 1993 року, довідкою Міністерства охорони здоров`я України про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах дороги серії 10 ААА №074075, довідкою до Акту огляду МСЕК серії 10 ААА №574981 (а.с.7,8).
Задовольняючи позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що оскільки в оспорюваній довідці з порушеною формою складення, без обов`язкового розрахунку, виготовленої в протиріччя порядку затвердженому Наказом №644 від 12.10.2012 Міністерством соціальної політики України, допущені помилки у зазначенні загальної кількості днів роботи в зонах небезпеки, вимоги позовної заяви про визнання дій відповідача щодо видачі вказаної довідки є обґрунтованою і підлягає задоволенню. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
За змістом частини четвертої статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).
Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі — Порядок).
Вказаний Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Пунктом 7 Порядку передбачено, що призваним на військові збори військовозобов`язаним, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, пенсії призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, І — 3).
При цьому пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1,передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.
Отже, розрахунок заробітної плати та видача довідки про заробітну плату повинні здійснюватися відповідно до первинних документів про період і участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Після аварії на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 Уряд колишнього СРСР та Української РСР ухвалили рішення із грифом «Таємно» щодо оплати праці осіб-ліквідаторів. Після зняття грифа «Таємно» та для «Службового користування» стало відомо, що при нарахуванні заробітної плати не були враховані вимоги нормативних матеріалів: розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964, постанови Ради Міністрів СРСР від 07 травня 1986 року № 524-156; розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031; постанова Ради Міністрів СРСР від 05 червня 1986 року № 655-195; постанови Ради Міністрів УРСР від 10 червня 1986 року № 207-77 та ін.
У названих нормативно-правових актах йдеться про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь на роботах пов`язаних із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дія яких поширюється як на військовослужбовців та військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986-1990 роках виконували роботи у зоні відчуження, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Постановою Ради Міністрів СРСР, Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 05 червня 1986 року № 665-195 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища», надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам проводити оплату праці працівників, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964.
Оплата праці робітників і службовців, відряджених у зону Чорнобильської АЕС та призваних на військові збори, за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно абзацу 4 пункту 1 Постанови Ради Міністрів СРСР і Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 05 червня 1986 року № 665-195 (абзац 4 підпункту 1 пункту 1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207/7), провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 відсотків тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.
Якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігали грошове забезпечення, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю.
Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 07 травня 1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні Чорнобильської АЕС виплачувалась відповідно до чинного на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 відсотків тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207/7).
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
З 12 жовтня 2012 року є чинним наказ Міністерства соціальної політики України №644 «Про затвердження довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках».
Доводи апеляційної скарги про те, що довідка видана позивачу повністю відповідає вимогам діючого законодавства, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки матеріалами справи встановлено, що в оспорюваній довідці виявлені невідповідності, а саме помилки у зазначенні загальної кількості днів роботи в зонах небезпеки. 
З урахуванням вищевикладеного суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання дій відповідача по складанню довідки про заробітну плату позивача у період роботи в зоні відчуження неправомірними.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представником Державного підприємства Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова надані пояснення та підтверджено, що вся первинна документація знаходиться на підприємстві.
Таким чином, вимоги апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
З`ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. 
Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  Державного підприємства Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова – залишити без задоволення.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко