Ухвала
Іменем України 
23 березня 2020 року
м. Київ
Справа № 759/87/20
Провадження № 51-1475впс20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального 
суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря 
судового засідання            ОСОБА_4 
захисника                            ОСОБА_5 ,
розглянувши в судовому засіданні подання голови Київського апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 12018100080000418 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 
ч. 1 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі - КК) та ч. 3 ст. 191 КК з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
До Верховного Суду в порядку ст. 32, 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), надійшло подання голови Київського апеляційного суду про направлення кримінального провадження №12018100080000418 за обвинуваченням ОСОБА_6 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191 КК, ч. 3 ст. 191 КК
з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який просив задовольнити подання, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що подання не підлягає задоволенню.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 32 КПКкримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, 
а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити не можливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Згідно з ч. 1 ст. 34 КПК кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи підозрюваний працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
Як убачається з долучених до подання матеріалів кримінального провадження, 
03 січня 2020 року з Київської місцевої прокуратури № 8 до Святошинського районного суду м. Києва для розгляду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні 
№12018100080000418 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191 КК та ч. 3 ст. 191 КК, тобто у привласненні чужого майна, яке йому було ввірене, а також у привласненні чужого майна, яке йому було ввірене вчинене повторно. 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 направлено до Київського апеляційного суду для звернення з поданням до Верховного Суду з метою вирішення питання про його направлення до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а саме 
з Святошинського районного суду м. Києва до Малинського районного суду Житомирської області. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року подання голови Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_7 задоволено та кримінальне провадження № 12018100080000418 за поданням голови Київського апеляційного суду про направлення кримінального провадження до іншого суду направлено до Верховного Суду з мотивів, що останнє за часом вчинення більш тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 191 КК, вчинено ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , що не відноситься до територіальної юрисдикції Святошинського районного суду м. Києва. 
В обґрунтування доводів про необхідність передачі кримінального провадження до іншого суду покладено сприйняття судом змісту пред`явленого за ч. 3 ст. 191 КК ОСОБА_6 обвинувачення як сукупності вчинених 15 січня 2018 року повторних окремих злочинів з привласнення отриманих від ФОП « ОСОБА_8 », ФОП « ОСОБА_9 », ФОП « ОСОБА_10 », ФОП « ОСОБА_11 », ФОП « ОСОБА_12 » та ФОП « ОСОБА_13 », як останнього за часом вчинення в цей день, грошових коштів за оплату вантажу від постачальника продукції ТОВ «ТД «ДНІПРО-торг».
Зазначені доводи є необґрунтованими з огляду на те, що привласнення, як одне з альтернативно передбачених диспозиціями ч. 1 ст. 191 КК та ч. 3 ст. 191 КК діянь, полягає у протиправному і безоплатному утриманні, неповерненні винним чужого майна, яке знаходилось у його правомірному володінні, з метою обернення того на свою користь чи користь третіх осіб. Протиправне володіння чужим майном починається з моменту невиконання покладеного на винного обов`язку передати (повернути) майно власнику у строк і на підставах, що визначають відповідний обов`язок винуватого. Такий обов`язок може обумовлюватись службовим становищем, посадовими інструкціями, договірними відносинами або спеціальним дорученням тощо. 
Згідно обвинувального акта ОСОБА_6 на правомірних підставах тимчасово володів грошовими коштами, переданими від ФОП за поставлений товар, та мав обов`язок передати отримані від ФОП грошові кошти ТОВ «ТД «ДНІПРО-торг» після повернення 
на підприємство. З окрема в обвинувальному акті зазначено про те, що 15 січня 2018 року ОСОБА_6 на службовому автомобілі прибув за фактичною адресою місця знаходження ТОВ «ТД «ДНІПРО-торг», а саме: місто Київ, вул. Миру, 19, де повинен був передати поставлену продукцію гроші. Однак, маючи умисел направлений на повторне привласнення ввірених йому грошових коштів, не передав отримані від ФОП грошові кошти до ТОВ «ТД «ДНІПРО-торг», та діючи з корисних мотивів з метою обернення їх на свою користь, повторно привласнив гроші, розпорядившись в подальшому ними на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «ТД «ДНІПРО-торг» матеріальну шкоду в розмірі 45800 гривень 31 копійка.
Кримінальна відповідальність за бездіяльність настає у разі поєднання двох взаємопов`язаних умов: наявності обов`язку винного вчинити певні дії та реальної можливості їх вчинити. За змістом обвинувального акта на ОСОБА_6 покладений обов`язок не тільки отримати від ФОП грошові кошти за поставлені товари, а й передати ці гроші в ТОВ «ТД «ДНІПРО-торг». Сукупність таких умов, згідно з обвинувальним актом, виникає з моменту повернення ОСОБА_6 за фактичною адресою ТОВ «ТД «ДНІПРО-торг», де він, залишивши службовий автомобіль MERСEDES-BENZ SPRINTER 616 CDI, 
д.н.з НОМЕР_1 ,повинен був передати отримані від замовників грошові кошти, однак цього не зробив. 
Отже, моментом вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину слід вважати момент протиправного утримання чужого майна внаслідок невиконання обвинуваченим юридичного обов`язку щодо передачі грошей в сумі 45800 гривень 31 копійка до ТОВ 
«ТД «ДНІПРО-торг» після повернення на зазначене підприємство від замовників продукції. Інкримінований ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 191 КК злочин, за змістом обвинувального акта є продовжуваним, місцем його вчинення є місце знаходження ТОВ «ТД «ДНІПРО-торг»: місто Київ, вул. Миру, 19.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи про те, 
що моментом вчинення останнього правопорушення є отримання грошей від ФОП « ОСОБА_13 », розташованого за адресою: 
АДРЕСА_1 . Підстави, передбачені ст. 32, 34 КПК, для направлення кримінального провадження № 12018100080000418 за обвинуваченням ОСОБА_6 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191 КК та ч. 3 ст. 191 КК, 
з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів відсутні. 
У задоволенні подання голови Київського апеляційного суду необхідно відмовити.
Керуючись ст. 34 КПК, Суд
постановив:
Подання голови Київського апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 12018100080000418 за обвинуваченням ОСОБА_6 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191 КК та ч. 3 ст. 191 КК, 
з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                            ОСОБА_3