Дата документу 27.05.2020 Справа № 336/8160/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
         Єдиний унікальний № 336/8160/19                                    Головуючий у 1 інстанції 
         № провадження 22-ц/807/1655/20 Зарютін П.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.
       Суддів: Кухаря С.В.
                Онищенко Е.А.                
За участю секретаря: Книш С.В.
       
       розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Скуратова Дмитра Володимировича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Коциняна Меружана Оганесовича, боржник ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
       У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність заступника начальника Шевченківського ВДВС Головного ТУЮ у Запорізькій області Коциняна М.О., боржник ОСОБА_1 , посилаючись на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2016 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, визначено час спілкування та способи виховання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
       Встановлено для ОСОБА_2 - періодичні побачення з неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожні першу та третю суботи, другу та четверту неділі місяця з 09.00 години до 12.00 години, у присутності ОСОБА_1 за її згодою; спілкування з донькою ОСОБА_3 особисто засобами телефонного, електронного, та іншого засобу зв`язку; відвідування ОСОБА_2 навчальних закладів, які відвідує його донька ОСОБА_3 та спілкуватися з нею.
       Зазначає, що 19.12.2019 року при ознайомлені з матеріалами виконавчого провадження ним встановлено, що в матеріалах відсутня постанова державного виконавця заступника начальника Шевченківського ВДВС Кациняна М.О. за результатами розгляду його заяви про невиконання боржником рішення суду, не забезпечення побачення з дитиною в порядку визначеного рішенням суду.
       Вважає дії державного виконавця незаконними.
       Посилаючись на зазначені обставини просив суд зобов`язати державного виконавця заступника начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Запоріжжя Кациняна М.О. винести постанову на боржника ОСОБА_1 за 15.12.2019 відповідно до статті 64-1 ч.3 та ч.4 Закону України «Про виконавче провадження» та накласти штраф на ОСОБА_1 .
       Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2020 року скаргу задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Коциняна Меружана Оганесовича, яка полягла у залишенні без вирішення по суті заяви ОСОБА_2 від 16.12.2019 року про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 за невиконання 15.12.2019 року рішення суду, та зобов`язати заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Коциняна Меружана Оганесовича вирішити по суті заяву ОСОБА_2 від 16.12.2019 року про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 за невиконання 15.12.2019 року рішення суду.
       В іншій частині скарги - відмовлено.
У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Скуратов Д.В. зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що ОСОБА_1 не була повідомлена про судовий розгляд скарги, до участі у справі залучена не була, копію скарги не отримувала, в результаті чого була позбавлена можливості надати свої пояснення (заперечення) на скаргу. Не враховано, що скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом та відсутнє клопотання про його поновлення. Судом вирішено питання не в процесуальний спосіб розгляду скарги, а в рамках судового контролю за виконанням судових рішень. Не в повній мірі досліджені матеріали виконавчого провадження. Просить скасувати ухвалу суду і ухвали нове рішення, яким у задоволені скарги відмовити. 
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
       Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
       Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця - заступника начальника Шевченківського ВДВС Головного ТУЮ у Запорізькій області Коциняна М.О., які полягають у залишенні без вирішення по суті заяви ОСОБА_2 про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 за невиконання рішення суду є протиправними.
       Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його передчасним.
       За змістом ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
       За приписами ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.
       Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
       Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", враховуючи положення статті 383 ЦПК, суб`єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у статті 3 Закону України "Про державну виконавчу службу", оскільки відповідно до частини другої статті 4 цього Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.
       Право осіб, які беруть участь у справі, мати інформацію про час і місце судового розгляду справи, брати участь у судовому засіданні забезпечено ч. 1 ст. 7, п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України.
       Статтями 128, 130 ЦПК України врегульовано порядок здійснення судових викликів та вручення судових повісток.
       Частинами 1, 2 ст. 130 ЦПК України передбачено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.
       Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.
       Згідно з ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
       За змістом ч.2 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, перешкоджає розгляду справи.
       Неповідомлення судом учасників процесу про дату судового засідання є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, частиною першою якої передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
       За матеріалами справи, розгляд справи за скаргою ОСОБА_2 в суді першої інстанції було призначено на 17.01.2020 року.
       В судовому засіданні 17.01.2020 року головуючим було вирішено питання про залучення до участі у справі в якості боржника ОСОБА_1 , судове засідання відкладено.
       Між тим, в судове засідання, призначене на 25.02.2020 року боржник ОСОБА_1 судом не викликалась, матеріали справи не містять відомостей про її належне повідомлення щодо розгляду скарги ОСОБА_2 .
       Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електрону адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
       Таким чином, про належне повідомлення особи про дату, час і місце розгляду справи у даному випадку може свідчити підтвердження відправлення листа електронною поштою або розписка.
       Проте, в матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення боржника.
       Отже, суд першої інстанції, розглянувши справу у відсутності боржника ОСОБА_1 , щодо якого немає належних відомостей про вручення йому судових повісток, фактично порушив право останнього на участь в судовому засіданні та позбавив його можливості подати до суду свої доводи та заперечення щодо скарги, що є також порушенням ст. 129 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
       За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не може бути залишена в силі та підлягає скасуванню.
       З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду на підставі ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
       
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Скуратова Дмитра Володимировича задовольнити частково.
       Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2020 року по цій справі скасувати. Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Дата складання повної постанови 01 червня 2020 року.
               Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар
       
                Е.А. Онищенко