ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року                                                                                    Справа № 918/7/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Тимошенко О.М. ,  суддя Юрчук М.І. 

без виклику (повідомлення) учасників справи

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Рівненської області від 19.02.2020, повне рішення складено 21.02.2020, 
у справі № 918/7/20
за позовом Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 
до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку №3 по вул. Буковинська м. Рівне "Європейський дім" 
про стягнення 14 485, 10 грн заборгованості    

У грудні 2019 Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку № 3 по вул. Буковинська м. Рівне «Європейський дім» про стягнення заборгованості в сумі 14 485,10 грн, з яких: 8 463,86 грн - основний борг, 4 151,40 грн - пеня, 607,93 грн - 3 % річних, 1 261,91 грн - інфляційні втрати.    
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку № 3 по вул. Буковинська м.Рівне «Європейський дім» зобов`язань за Договором № 8390/1718-КП-28 купівлі-продажу природного газу від 25.09.2017 щодо повної та своєчасної оплати за поставлений природний газ. 
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 19.02.2020 у справі № 918/7/20, позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку № 3 по вул. Буковинська м. Рівне «Європейський дім» про стягнення 14 485,10 грн задоволено частково.
Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку № 3 по вул. Буковинська м. Рівне «Європейський дім» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»: 2 075,70 грн - пені; 607,93 грн - 3% річних; 1 261,91 грн - інфляційних втрат; 798,56 грн - витрат по сплаті судового збору. 
В частині стягнення 8 463,86 грн основного боргу провадження у справі закрито.
Відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 2 075,70 грн пені.   
Позивач Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Рівненської області від 19.02.2020 у справі № 918/7/20 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 2 075,70 грн пені та прийняти в цій частині нове, яким позовні вимоги задоволити. 
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказує наступне:
- вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків;
- при зменшенні розміру пені суд мав врахувати майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні та й інші їхні інтереси. Суд повинен був дати належну правову оцінку доказам, наданими сторонами в обґрунтування своїх позицій, щодо наявності чи відсутності збитків. Суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин ст. 233 ГК України, не з`ясувавши всіх обставин, з`ясування яких передбачене згаданою нормою;  
- рішення суду не містить обґрунтованого покликання на будь-які докази, які б підтверджували скрутне матеріальне становище відповідача по справі. Відповідачем не доведено реального фінансового стану, а тому положення ГПК України щодо обов`язку доказування не дотримано, адже відповідач не надав жодного доказу для того, щоб можна було зробити висновок про скрутний фінансовий стан відповідача. Суд першої інстанції лише із формулювання про скрутний матеріальний стан зробив висновок про те, що фінансове становище відповідача є саме таким. Отже, висновок суду суперечить як положенням законодавства, так і матеріалам справи;
- суд при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення. Проте, під час розгляду справи не було враховано інтереси позивача;
- АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» було створене з метою сприяння структурній перебудові нафтової, газової та нафтопереробної галузей економіки України, підвищення рівня енергетичної безпеки держави, забезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтогазового комплексу, повнішого задоволення потреб промислових і побутових споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах Указом № 151/98 від 25.02.1998 Президента України. Відповідно до консолідованого звіту про фінансовий стан за 9 місяців 2018 торгова дебіторська заборгованість (а основним видом діяльності підприємства є продаж газу) становила 42 663 тис. грн. Торгова кредиторська заборгованість за 9 місяців 2018 року становила 4 636 тис. грн (за аналогічний період 2017 року - 8 137 тис. грн), відстрочені податкові зобов`язання складають 69 423 тис. грн. Розмір короткострокових позик складає 44 380 тис. грн, довгострокових - 8 784 тис. грн (дана інформація є публічно-доступною). Наведені дані свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, у тому числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювального сезону 2017/2018 років.
Таким чином, на думку скаржника, суд не надав належної уваги ступеню виконання зобов`язання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, що призвело до порушення     ст. 233 ГК України, ст.    525,     526,     551,     599,     625 ЦК України /а.с. 82-87/.
Згідно з ч. 1   ст. 247 ГПК України,     у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.
Частиною 13  ст. 8 ГПК України   визначено,  що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до п. 1 ч. 5     ст. 12 ГПК України,   для цілей цього     Кодексу     малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною 1     ст. 270 ГПК України     встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного   провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Частиною 10  ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають     розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,     розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься   до малозначних справ в розумінні     ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Рівненської області від 19.02.2020 у справі № 918/7/20; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» ухвалено здійснювати без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи; зобов`язано відповідача ОСББ № 3 по вул. Буковинська м. Рівне «Європейський дім» протягом п`яти днів з дня одержання даної ухвали надати суду обґрунтований відзив на апеляційну скаргу та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
До початку розгляду апеляційної скарги по суті відповідач ОСББ № 3 по вул. Буковинська м. Рівне «Європейський дім» не скористався своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу протягом строку, встановленого в ухвалі суду від 17.03.2020, що згідно з ч. 3   ст. 263 ГПК   України   не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Статтею 269 ГПК України встановлено, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд 
ВСТАНОВИВ:

25.09.2017 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі - постачальник) та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку  «Європейський дім» (надалі - споживач) укладено Договір постачання природного газу № 8390/1718-КП-28  (надалі - Договір), за умовами п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору. 
Згідно з п.1.2 Договору, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.   
Пунктом 1.4 Договору сторони передбачили, що за цим договором постачається імпортований газ (за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00) ввезений ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України.
Пунктом 2.1 Договору узгоджено, що постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017 по 31 березня 2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 23 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис. куб. метрів): жовтень - 2,000; листопад - 3,000; грудень - 5,000, всього IV квартал 2017 - 10,000; січень - 5,000; лютий - 4,000; березень - 4,000, всього I кв. 2018 - 13,000.
Відповідно до п.3.7 Договору, приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання–передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку газу.
Згідно з пунктамим 5.2, 5.4 статті 5 «Ціна природного газу» Договору, ціна за 1000 куб. метрів газу на дату укладання договору становить 7 907,20 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20 %. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 9 488,64 грн. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу. 
Відповідно до п.6.1 Договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
Пунктами 8.1 та 8.2 Договору сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством і цим договором. У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 (п`ять) років (п.10.3 Договору).
Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01 жовтня 2017 до 31 березня 2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 12.1 Договору).
Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх /а.с. 15-24/.
На виконання умов Договору постачальник передав споживачу у власність природний газ на загальну суму 163   498,73 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2017 на суму 8     463,86 грн, актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2017 на суму 25 363,14 грн, актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2017 на суму 32   517,56 грн, актом приймання-передачі природного газу від 31.012018 на суму 33   058,42 грн, актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2018 на суму 46   484,84 грн, актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2018 на суму 17   610,91 грн, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками цих юридичних осіб без зауважень та заперечень /а.с. 25-30/.
Разом з тим, відповідач всупереч умовам укладеного між сторонами Договору належним чином взятих на себе зобов`язання щодо здійснення вчасного розрахунку не виконав, оплату поставленого газу здійснив частково на суму 155   034,87 грн, що підтверджується довідкою «Операції по Договору № 8390/1718-КП-28, Підприємство «Європейский дім ОСББ» з 01.10.2017 по 31.08.2019» /а.с. 32/, сальдо Підприємство «Європейский дім ОСББ» /а.с. 31/  та виписками по банківським операціям позивача /а.с. 33-47/.
У зв`язку з тим, що відповідач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку №3 по вул. Буковинська м. Рівне «Європейський дім» не здійснював виконання умов Договору в частині оплати вартості поставленого газу у повному обсязі та в строк, визначений п.6.1 Договору, АТ «НАК «Нафтогаз України», керуючись п.8.2 Договору та   ст.625 ЦК України, просило стягнути з відповідача 8 463,86 грн - основного боргу за Договором, 4 151,40 грн - пені, 607,93 грн - 3% річних та 1 261,91 грн - інфляційних втрат.
У процесі розгляду справи № 918/7/20 у місцевому господарському суді, згідно з клопотанням АТ «НАК «Нафтогаз України» від 17.02.2020 (вх.№ 3739/20), 28.01.2020  позивачем було здійснено перенесення переплати за природний газ з Договору № 3850/1617-БО-28 в рахунок оплати заборгованості по Договору № 8390/1718-КП-28 у сумі 8 463,86 грн, що становить суму основного боргу, зазначене позивач просив врахувати при розгляді даної справи.
Враховуючи встановлені обставини та умови укладеного між сторонами Договору, місцевим господарським судом прийнято оскаржуване рішення, яким провадження в частині стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 8 463,86 грн закрито на підставі пункту 2 ч.1 ст.231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмет спору.
При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 607,93 грн та інфляційних втрат у сумі 1 261,91 грн, місцевий господарський суд, здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, посилаючись на ст. 625 ЦК України, дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача та задоволення їх у повному обсязі.  
Разом з тим, розглянувши подане відповідачем клопотання про зменшення розміру пені на 50 % /а.с. 63/, беручи до уваги засади справедливості, добросовісності, розумності як складові елементи загального конституційного принципу верховенства права, закріплені у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627     ЦК України та зважаючи на майновий стан обох сторін, статус відповідача у справі, відсутність основного боргу, наслідки порушення зобов`язання, суд першої інстанції задовольнив його та зменшив суму пені на 50% від заявленої суми 4 151,40 грн. За наведеного, останній дійшов висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені в сумі 2    075,70 грн слід відмовити.   
Відповідно   до ст. 269 ГПК України, переглядаючи в апеляційному порядку судові рішення, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Враховуючи вищевикладене, а також доводи та вимоги апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд в даному випадку переглядає рішення Господарського суду Рівненської області від 19.02.2020 у справі № 918/7/20 лише в частині стягнення пені, а саме у правомірності її зменшення від заявленої позивачем суми на 50 %. 
Так, пунктом 8.2 Договору № 8390/1718-КП-28 передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Судом першої інстанції правильно встановлено   неналежне виконання відповідачем обов`язків за Договором № 8390/1718-КП-28 в частині своєчасної та повної оплати за отриманий природний газ. Ці обставини підтверджуються доказами наявними в матеріалах справи та не заперечуються відповідачем.
З позовної заяви вбачається, що АТ «НАК «Нафтогаз України» просило стягнути з відповідача 4 151,40 грн - пені.
Відповідно до   ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього     Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ст.     610,     611 ЦК України).
У відповідності до ст. 546 ЦК України,     виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.
Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з приписами     ст. 549 ЦК України     є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Статтями     1,     3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»     передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений ст.1 вищезазначеного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
За положенням ч.3   ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Тлумачення ч.3 ст. 551 ЦК України   свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.
Саме таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15.02.2018 року у справі 67/1346/15-ц.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Згідно з положеннями ч. 1     ст. 233 ГК України,     у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Частиною 2     ст. 233 ГК України     встановлено, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
В даній нормі під «іншими учасниками господарських відносин» слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.
Відповідно до положень ст.     3, ч. 3 ст.     509 ЦК України     загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами, на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами, є добросовісність, розумність і справедливість.
Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.
Із мотивувальної частини     рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013     вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Проаналізувавши матеріали справи, судова колегія зазначає, що позивачем правомірно нараховано до стягнення з відповідача неустойку за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу № 8390/1718-КП-28 від 25.09.2017 у сумі 4 151,40 грн.
Разом з тим, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 50%, яке фактично мотивоване тим, що ОСББ є неприбутковою організацією, крім того, період прострочення виконання зобов`язання незначний, причини прострочення виконання зобов`язань не залежали від волі відповідача через встановлений порядок розрахунків мешканцями будинку.   
Суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та розмір, до якого вона підлягає зменшенню.
Тому користуючись правом, наданим вищезазначеними положеннями чинного законодавства, судова колегія, враховуючи майновий стан обох сторін, зокрема статус відповідача (як організації, яка створена власниками квартир відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», джерелом надходження коштів до якої є платежі мешканців будинку за надані їм послуги) вважає правомірним висновок суду першої інстанції про можливість зменшення розміру пені на 50%, оскільки зобов`язання за Договором постачання природного газу № 8390/1718-КП-28 виконано відповідачем у повному обсязі, що не заперечується позивачем.
Крім того, колегія суддів враховує, що у зв`язку з порушенням відповідачем строків розрахунку за поставлений позивачем газ, місцевим господарським судом стягнуто з відповідача на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 607,93 грн - 3% річних, 1 261,91 грн - інфляційних втрат, що також компенсує можливі негативні наслідки для кредитора.
Визначення розміру, на який зменшується нараховані штрафні санкції, є суб`єктивним правом суду, і в даному випадку ним було дотримано принцип розумного балансу між інтересами сторін, враховані обставини справи та матеріальний стан як відповідача так і позивача у даній справі.
Отже, аргументи АТ «НАК «Нафтогаз України» про те, що всупереч     ст. 233 ГК України, місцевим господарським судом не було враховано інтереси позивача та те, що доводи відповідача не містять винятковості обставин, з якими закон пов`язує можливість зменшення заявленого до стягнення розміру пені, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає безпідставними, при цьому докази на підтвердження понесених АТ «НАК «Нафтогаз України» збитків чи додаткових витрат через прострочення оплати контрагентам в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ст.ст.74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до п.1 част.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржуване рішення в частині вирішення питання щодо зменшення нарахованої позивачем до стягнення пені є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а тому правові підстави для скасування рішення Господарського суду Рівненської області від 19.02.2020 у справі № 918/7/20 відсутні.
На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на позивача. 
Відповідно до част.4 ст.240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Відповідно до част.5 ст.240 ГПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.240, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд            
                       
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Рівненської області від 19.02.2020 у справі № 918/7/20 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Рівненської області від 19.02.2020 у справі № 918/7/20 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Справу № 918/7/20 повернути  Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "14" квітня 2020 р.

Головуючий  суддя                                                                      Крейбух О.Г. 

Суддя                                                                                              Тимошенко О.М.  

Суддя                                                                                              Юрчук М.І.